Ухвала
09 червня 2020 року
м. Київ
справа №  207/2790/18
провадження № 51-2006ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року, 
встановив:
Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, згідно із вказаною статтею в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412–414 КПК.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,
що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У касаційній скарзі захисник оскаржене судове рішення просить скасувати у зв`язку 
з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З тексту касаційної скарги захисника ОСОБА_4 не вбачається належного обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, з огляду на ст. 412 КПК. Водночас, захисник вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження а також на неправильну оцінку доказів судами, що, відповідно до статей 433, 438 КПК, не є підставою для  скасування судових рішень судом касаційної інстанції, а також не являється предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Крім того, зазначаючи про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 404 КПК, 
які проявляються у не дослідженні показів свідка, захисник не вказує яких саме норм матеріального та процесуального права допустився апеляційний суд, з огляду 
на положення статей 370, 419, 404 КПК, не зазначив, які доводи апеляційної скарги залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції, та яким чином це вплинуло 
на законність та обґрунтованість судового рішення та було би безумовною підставою для зміни оскаржених судових рішень касаційним судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 50 КПК, підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Захисником ОСОБА_4 , в підтвердження своїх повноважень, окрім копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, додано копію доручення, з тексту якого вбачається, що це доручення діє протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою. Затримання особи та тримання її під вартою є запобіжними заходами, 
що застосовуються з метою та на підставах, визначених ст. 177 КПК на стадіях досудового розслідування та судового провадження. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 17 вересня 2014 року №465 “Питання оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу”, видане центром доручення діє до завершення кримінального провадження в суді касаційної інстанції лише у разі, коли судом апеляційної інстанції щодо такої особи ухвалено обвинувальний вирок.
Отже, відповідно до положень КПК та вищевказаної постанови Кабінету Міністрів, строк дії цього доручення сплив з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду, на підставі чого засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі. 
Отже, в порушення ч. 4 ст. 427 КПК, захисник належним чином не підтвердив свої повноваження на участь у кримінальному провадженні.
Наявність вказаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без  руху  
та  встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                 ОСОБА_3