УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/6357/19 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я. 
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді Миніч Т.І.,
суддів Павицької Т.М., 
Трояновської Г.С.                
секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,
       без участі сторін                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"
на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. у м.Коростені
у цивільній справі №279/6357/19 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із названим позовом. В обґрунтування заявлених вимог Банк зазначав, що 23.12.2016 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 50000 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позивач зазначив, що вказаними Умовами та правилами передбачено повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, пені та штрафів.
Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, а тому станом на 17.07.2019 року заборгованість за кредитом склала 184145, 93 грн, з яких: 94552, 24 грн. - заборгованість за кредитом, 82661, 02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6932, грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. 
Оскільки в добровільному порядку відповідач зобов`язання не виконав, позивач просив стягнути її на свою користь, посилаючись на своє право на власний розсуд вимагати будь-яку частину заборгованості за кредитом у сумі 177 213, 26 грн, з яких 94552, 24 грн. - заборгованість за кредитом, 82661, 02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту та судовий збір.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Банку із заявою №б/н від 23.12.2016 року, згідно якої отримав кредит 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вважає, що суд безпідставно не стягнув із відповідача заявлену у позові суму, оскільки між сторонами існують договірні відносини на підставі анкети-заяви від 23.12.2016 року, чим позичальник висловив свою згоду на укладення договору та зобов`язався ознайомлюватися з умовами обслуговування та кредитування. Вказує, що відповідачу встановлено початковий кредитний ліміт, який змінювався на підставі Умов і Правил надання банківських послуг. 
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 23.12.2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між банком та ним Договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.
При цьому у заяві зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
Згідно розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 17.07.2019 року склала 184145, 93 грн, з яких: 94552, 24 грн. - заборгованість за кредитом, 82661, 02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6932, грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. 
Оскільки в добровільному порядку відповідач зобов`язання не виконав, позивач просив стягнути на свою користь, посилаючись на своє право на власний розсуд вимагати будь-яку частину заборгованості за кредитом заборгованість по кредитному договору у сумі 177 213, 26 грн, з яких 94552, 24 грн. - заборгованість за кредитом, 82661, 02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що між ним та відповідачем існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, умови яких відповідачем не виконуються, а тому позовні вимоги є безпідставними.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту.
Як на підставу своїх позовних вимог про погашення кредиту, позивач посилався на  Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з умов та правил надання банківських послуг
у ПАТ КБ «ПриватБанк», які не підписані відповідачем.
Матеріалами справи встановлено, що правовідносини між сторонами регулюються лише заявою відповідача, яка не містить суми отриманого кредиту (кредитного ліміту), процентів за користування кредитом, строку виконання кредитного договору та інших відомостей.
Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою, які не підписано відповідачем, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 27.05.2013.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні умови договору про суму кредиту, розмір та порядок нарахування процентів, про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання тощо.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву 23.12.2016 року.
Надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту (бажаний кредитний ліміт), сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, із наданого банком до матеріалів справи розрахунку суми боргу вбачається, що розмір кредитного ліміту становить 50 000 грн. Проте, в позовній заяві та в самому розрахунку зазначено суму заборгованості по тілу кредиту 94 552, 24 грн., що не дає можливості встановити суму фактично отриманих коштів відповідачем та який саме розмір боргу по тілу кредиту є базою нарахування боргу у зв`язку невиконанням умов, що передбачені в анкеті-заяві. У зв`язку із наведеним стягненню е підлягають і інші заявлені суми.
Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено на підставі належних та допустимих доказів розмір отриманих відповідачем кредитних коштів від банку, тому відсутня процесуальна можливість у суду дослідити та перевірити проведені позивачем нарахування заборгованості відповідача та встановити їх обґрунтованість.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та надавши їм правову оцінку, дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2020 року залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді