Справа № 129/3226/19
Провадження № 22-ц/801/832/2020
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Капуш І. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року	Справа № 129/3226/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 129/3226/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Капуша І.С.,
встановив:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №55890590 від 28 лютого 2018 року державним виконавцем Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ Прокопенко О.О. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-803/04, виданого 03 червня 2004 року Гайсинським районним судом Вінницької області про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 21 травня 2004 року і до повноліття дитини. Заочним рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2018 року у справі № 129/1175/18 зменшено розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача та визначено їх розмір 1200 грн, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. На виконання такого рішення 27 листопада 2018 року було видано виконавчий лист 129/1175/18 на підставі якого проводилося стягнення. Проте, починаючи з вересня 2018 року до дня звернення з цим позовом відповідач не сплачував аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 15711,03 грн.
З цих підстав, відповідно до ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у зв`язку з простроченням сплати аліментів.
Згідно з наданим позивачкою розрахунком, пеня нарахована у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів з 23 листопада 2018 року по серпень 2019 року за кожен день прострочення і становить 25251,27 грн.
Керуючись положеннями ч.1 с. 196 СК України, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі, що не перевищує сто відсотків заборгованості зі сплати аліментів, тобто 15711,03 грн.
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 15711, 03 грн та 2000 грн за правничу допомогу.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн. судового збору. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивача, правильності здійсненого розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, при цьому, відкоригувавши загальну суму до 26 175,20 грн та визнав обґрунтованими вимоги про стягнення пені в розмірі 15 711, 03 грн.
Суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення відповідача, з підстав, що судом задоволено вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі, що не перевищує сто відсотків заборгованості по аліментах, а не повний розмір неустойки (пені) 26175, 20 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 500 грн та зменшити суму за правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.
В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його доводи щодо матеріального та сімейного становища, яке вплинуло на виникнення заборгованості за аліментами, зокрема, те, що він не займається підприємницькою діяльністю, не перебуває на обліку як безробітний, має зобов`язання, встановленні рішенням Гайсинського районного суду від 28 листопада 2019 року по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання; на його утриманні перебуває малолітня дочка від другого шлюбу, яка навчається у школі; з осені 2018 року ним здійснювалися великі витрати на лікування своєї матері, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після смерті матері він поступово погашав виниклу заборгованість по аліментах, а саме 04 березня 2019 року – 1500 грн, 25 квітня 2019 року – 1500 грн, 30 травня 2019 року – 2000 грн, 20 вересня 2019 року -1800 грн, 18 листопада 2019 року – 2000 грн, 19 листопада 2019 року – 5000 грн, 27 листопада 2019 – 5300 грн. З урахуванням цих обставин є підстави для зменшення розміру неустойки (пені) до 500 грн.
Адвокат позивачки ОСОБА_5 М.– ОСОБА_6 . ОСОБА_7 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У відзиві зазначала, що позивачка не заперечує, що протягом 2019 року відповідач сплатив на її користь аліменти в розмірі згідно з квитанціями, які є в матеріалах справи, зокрема в період з 04 березня по 18 листопада 2019 року 8800 грн, проте ці кошти сплачені в рахунок заборгованості, що утворилася згідно з виконавчим листом №2-803/04 від 03 червня 2004 року. За цим же виконавчим листом станом на 23 листопада 2018 року залишилася несплаченою заборгованість в розмірі 5365, 33 грн. Перший платіж зі сплати аліментів на виконання виконавчого листа №129/1175/18 від 09 жовтня 2018 року відповідачем було здійснено лише 27 листопада 2019 року, оскільки платіж від 19 листопада 2019 року зараховано в рахунок погашення заборгованості за попереднім виконавчим листом. Інші доводи відповідача щодо скрутного матеріального та сімейного становища є безпідставними та недоведеними.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження.
На підставі розпорядження №187/2020 від 14 травня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду в частині заміни суддів, які входили до складу колегії Войтка Ю.Б., Стадника І.М. Визначено нових суддів Матківську М.В., Сопруна В.В.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.
Відповідно до частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05 вересня 2001 року (а.с.9).
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 26 жовтня 2018 року, ОСОБА_8 змінив прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.10).
Згідно з довідками виконкому Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №№1235,1236 від 11 жовтня 2019 року, разом з ОСОБА_1 проживає та перебуває на її утриманні її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12, 13).
28 лютого 2018 року головним державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області Прокопенко О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55890590 на виконання виконавчого листа №2-803/04, виданого Гайсинським районним судом Вінницької області 03 червня 2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 21 травня 2004 року і до повноліття дитини (а.с.14).
Заочним рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області у справі № 129/1175/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про зміну розміру аліментів, змінено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-803/2004, виданим Гайсинським районним судом, ухвалено щомісячно стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1200 грн, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Виконавчий лист №2-803/2004 ухвалено повернути без виконання до суду (а.с. 15).
Рішення набуло законної сили 23 листопада 2018 року.
На виконання вищевказаного рішення Гайсинським районним судом Вінницької області 27 листопада 2018 року було видано виконавчий лист №129/1175/18 (а.с.16).
14 грудня 2018 року головним державним виконавцем Гайсинського РВ ДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області Прокопенко О.О. відкрито виконавче провадження № 57925215 з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.17)
Через неналежне виконання відповідачем обов`язку по сплаті аліментів виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком головного державного виконавця від 01 жовтня 2019 року, станом на 11 серпня 2019 року складає 15711,03 грн, з яких станом на 23 листопада 2018 року 5365,33 грн, за період з 23 листопада 2018 р. по серпень 2019 року 10345,70 грн (а.с.18).
Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Вінницькій області ОСОБА_2 станом на 03 грудня 2019 року не перебуває на податковому обліку в Гайсинській ДПІ як фізична особа-підприємець (а.с.31).
Як видно з довідки Гайсинської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості №1693,1694 від 03 грудня 2019 року відповідач не перебуває на обліку в Гайсинській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості як безробітний (а.с. 32,33).
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2019 року у справі № 129/3000/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1200 грн щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2019 року і до закінчення ним навчання 30 червня 2020 року, але не довше 23 річного віку.
У новому шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_11 народилася дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35,36).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_13 (а.с. 38).
Відповідно до квитанцій ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_1 аліменти, а саме 04 березня 2019 року – 1500 грн, 25 квітня 2019 року – 1500 грн, 30 травня 2019 року – 2000 грн, 20 вересня 2019 року -1800 грн, 18 листопада 2019 року – 2000 грн, 19 листопада 2019 року – 5000 грн, 27 листопада 2019 – 5300 грн (а.с.39, 40, 41).
Обставини здійснення платежів визнаються позивачкою ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами:  1) письмовими, речовими і електронними доказами;  2) висновками експертів;  3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з наданим позивачкою розрахунком загальна сума неустойки (пені), визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, яка нарахована з першого дня місяця сплати чергового платежу за період з 23 листопада 2018 року по серпень 2019 року, склала 25251,27 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) були зроблені наступні правові висновки.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць  та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х х1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Суд першої інстанції, погодившись з порядком нарахування пені (неустойки) позивачки та наданим нею розрахунком, відкоригувавши лише загальну суму неустойки до 26175, 20 грн, вищевказаних норм та висновків Верховного Суду не врахував.
Також, відхиляючи доводи відповідача в частині здійснених ним протягом 04 березня - 27 листопада 2019 року погашень заборгованості за аліментами, які визнавалися позивачкою, не надав таким доказам належної правової оцінки безпідставно пославшись на те, що судом задоволено вимогу лише на суму 15711,03 грн, а не 26175,20 грн, що не відповідає вимогам належного обґрунтування судового рішення, встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів частково погоджується з доводами ОСОБА_2 про погашення заборгованості за аліментами у розмірі 15 711,03 грн.
Зокрема, 01 жовтня 2019 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості, згідно з яким залишок заборгованості за виконавчим листом №2-803/04 на 23 листопада 2018 року становив 5365,33 грн, тобто здійснені ОСОБА_2 платежі 04 березня 2019 року – 1500 грн, 25 квітня 2019 року – 1500 грн, 30 травня 2019 року – 2000 грн, 20 вересня 2019 року -1800 грн, не можуть вважатися такими, що вчинені на погашення заборгованості в розмірі 15711,03 грн.
18 листопада 2019 року ОСОБА_2 сплачено 2000 грн та 19 листопада 2019 року 5000 грн, в загальній сумі 7000 грн, тобто погашено заборгованість за виконавчим листом №2-803/04 в сумі 5365,33 грн.
За рахунок іншої частини платежу від 19 листопада 2019 року в сумі 1634,67 грн була погашена заборгованість по сплаті аліментів за листопад 2018 року у сумі 320 грн, грудень 2018 року у сумі 1200 грн та частково за січень 2019 року на суму 114,67 грн, що спростовує доводи позивачки про те, що сплачена 19 листопада 2019 року сума була зарахована на погашення заборгованості за аліментами за виконавчим листом №2-803/04 в сумі 5365,33 грн.
27 листопада 2019 року ОСОБА_2 сплачено 5300 грн, за рахунок яких погашено заборгованість за аліментами за січень 2019 року на залишок суми 1085,33 грн, за лютий 2019 року на суму 1200 грн, за березень 2019 року на суму 1200 грн, за квітень 2019 року на суму 1200 грн, та частково за травень 2019 року на суму 614,67 грн.
Отже, з урахуванням положень ч.1 ст. 196 СК України та правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 23 листопада 2018 року по серпень 2019 року становить 23 738,16 грн, який розраховується наступним чином:
Листопад 2018 року - з 01.12.18 по 18.11.19 (день, що передує дню сплати заборгованості) (320 грн х 0,01 х 352 дні) =1126,4 грн;
Грудень 2018 року - з 01.01.2019 по 18.11.2019 (1200 грн * 0,01 *321 день) =3852 грн;
Січень 2019 року - з 01.02.2019 по 26.11.2019 (1200 грн *0,01*298 днів) =3576 грн;
Лютий 2019 року - з 01.03.2019 по 26.11.2019 (1200 грн *0,01*270 днів)=3240 грн;
Березень 2019 року - з 01.04.2019 по 26.11.2019 (1200 грн * 0,01*239 днів)=2868 грн;
Квітень 2019 року - з 01.05.2019 по 26.11.2019 (1200 грн * 0,01*209 днів)=2508 грн;
Травень 2019 року - з 01.06.2019 по 18.12.2019 (день ухвалення рішення суду) (1200 грн * 0,01*200 днів)=2400 грн;
Червень 2019 року - з 01.07.2019 по 18.12.2019 (1200 грн * 0,01*170 днів)=2040 грн;
Липень 2019 року - з 01.08.2019 по 18.12.2019 (1200 грн * 0,01*139 днів)=1668 грн;
Серпень 2019 року- з 01.09.2019 по 18.12.2019 ( 425,7 грн х 0,01*108 днів)=459,76 грн.
Згідно з положеннями частини першої статті 196 СК України розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати ста відсотків заборгованості.
Визначивши, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню неустойка (пеня) в розмірі 15711,03 грн, що становить сто відсотків заборгованості за аліментами, суд першої інстанції не врахував і є неспростованою обставина, що 18,19,27 листопада 2019 року відповідачем було сплачено на погашення цієї заборгованості 12300 грн.
Тобто, станом на день розгляду справи судом першої інстанції розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами становив 3411,03 грн (15711,03 грн-12300 грн).
Отже, стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 15711,03 грн, не відповідає встановленим обставинам щодо розміру фактичної заборгованості станом на день розгляду справи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, а тому вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення на суму 3 411,03 грн.
За змістом ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів скрутного матеріального становища чи наявності такого сімейного стану, що дає підстави для зменшення розміру неустойки до 500 грн.
Зокрема, відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості працевлаштування чи відсутності доходів суду не надано.
Також не надано належних і допустимих доказів здійснення витрат на лікування матері, на які посилався відповідач в обґрунтування своїх доводів.
Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, а також перебування на утриманні відповідача малолітньої дочки від іншого шлюбу, не виключає обов`язок платника аліментів по виконанню зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №34 від 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 сплачено 2000 грн за надання правової допомоги адвокатом Гуравською В.Ю. (а.с.20) та відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №9 від 26 березня 2020 року - 1000 грн за надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи результат розгляду апеляційної скарги, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме 651, 33 грн.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, суд,
постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 3411,03 гривень (три тисячі чотириста одинадцять гривень 03 копійки).
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору. 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 651, 33 гривні (шістсот п`ятдесят одну гривню 33 копійки) витрат за правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована: с. Мар`янівка Гайсинського району Вінницької області);
відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 зареєстрований с.Крутогорб Гайсинського району Вінницької області).

Головуючий І.В. Міхасішин 

Судді М.В. Матківська

В.В. Сопрун