Справа № 755/8127/19                                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції Гончарук В.П.
Провадження № 22ц-824/1996/2020                                                                                                         Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
05 березня 2020 року                                                                                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Іванової І.В.,
 
 розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 року представник ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 15 лютого 2016 року між ПАТ «СК «Країна» та ДК «Укрспецекспорт» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА/129432 предметом якого було страхування транспортного засобу Audi д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Державній компанії на праві власності.
16 травня 2016 року в місті Києві відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження та постановою суду відповідача визнано винним у скоєній ДТП.
20 травня 2016 року ДК «Укрспецекспорт» звернулося до ПАТ «Страхова компанія «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно акту наданих послуг № 5164 від 16.05.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi д.н.з. НОМЕР_1 склала 63 541,72 грн., тому ПАТ «Страховою компанією «Країна» на підставі страхового акту № 36/39912/2.1.5.1 було виплачено страхове відшкодування у сумі 63 541,72 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_2 (СТО) на підставі акту наданих послуг № 5164 від 16.05.2016 року, відповідно до заяви страхувальника.
Поряд з цим, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно полісу АІ/8514009, відповідно до якого ліміт страхового відшкодування встановлений в розмірі 50 000 грн.
У подальшому, АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатила ПАТ «СК «Країна» суму страхового відшкодування у розмірі 31 401,25 грн., при цьому в досудовому порядку відповідачем ОСОБА_1 добровільно було сплачено страховику 24 070, 24 грн.
Вказує, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яке АТ «СК «АХА Страхування» виплатило ПАТ «СК «Країна», становить 8070, 23 грн., які він просить суд стягнути з відповідача на його користь.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням, представник ПАТ «СК «Країна» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу АТ СК «АХА Страхування» відшкодувало ПАТ «СК «Країна» розмір страхового відшкодування з урахуванням зносу у розмірі 31 401, 25 грн., тому різниця невиплаченого розміру шкоди становить 8070, 23 грн., яка підлягає стягненню саме з відповідача ОСОБА_1 як винуватця у ДТП, тому вважає висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову необґрунтованим.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2016 року між ПАТ «СК «Країна» та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА/129432, предметом якого було страхування транспортного засобу Audi д.н.з. НОМЕР_1 .
16 травня 2016 року в місті Києві відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження та постановою суду відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєній ДТП.
20 травня 2016 року ДК «Укрспецекспорт» звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з заявою вх. № 4950 про виплату страхового відшкодування.
Розмір матеріального збитку було визначено згідно п.9.1 договору добровільного страхування наземного транспорту № УА/129432 та п.6 додатку 1 до договору, на підставі яких розмір збитку та страхового відшкодування визначається на підставі рахунку СТО. 
Згідно акту наданих послуг № 5164 від 16 травня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi д.н.з. НОМЕР_1 склала 63 541,72 грн.
07 липня 2016 року ПАТ «СК «Країна» на підставі страхового акту № 36/39912/2.1.5.1 було виплачено страхове відшкодування у сумі 63 541,72 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_2 (СТО) на підставі акту наданих послуг № 5164 від 16 травня 2016 року, відповідно до заяви страхувальника.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно Полісу АІ/8514009. Так, згідно полісу ліміт страхової відповідальності визначений в розмірі 50 000 грн., франшиза 0 грн.
У липні 2016 року ПАТ «СК «Країна» направило АТ «СК «АХА Страхування» претензію з вимогою сплатити суму страхового відшкодування у межах ліміту страхової відповідальності ОСОБА_1 у розмірі 50 000, 00 грн. (а.с.30).
У подальшому, на виконання вказаної претензії АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатила ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування у розмірі 31 401,25 грн.
В досудовому порядку відповідачем ОСОБА_1 добровільно було сплачено 24 070,
24 грн.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Стаття 22 цього Закону визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 
Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки страховиком АТ «АХА Страхування» виплатила ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування у розмірі 31 401,25 грн., що не перевищує ліміт відповідальності відповідача, і ОСОБА_1 було добровільно сплачено страховику 24 070, 24 грн., то підстави для стягнення з ОСОБА_1 залишку коштів страхового відшкодування у розмірі 8070, 23 грн. відсутні.
При цьому, колегія суддів враховує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, натомість позивач вимагав відшкодування шкоди тільки із завдавача шкоди, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком та ліміт страхової відповідальності якого становить 50 000, 00 грн. відповідно до полісу, натомість АТ «АХА Страхування» сплатило ПАТ «СК «Країна» лише 31 401, 25 грн., що є нижчим за ліміт страхової відповідальності ОСОБА_1 , а тому посилання позивача на те, що шкода має бути відшкодована тільки заподіювачем у повному обсязі, не беручи до уваги обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах ліміту, є неправильним.
Посилання апелянта на те, що АТ «АХА Страхування» виплатило розмір страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля, через що залишок недоплаченої суми страхового відшкодування підлягає стягненню саме з ОСОБА_1 як заподіювача ДТП, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону, позаяк страховик повинен сплатити розмір страхового відшкодування у межах ліміту страхової відповідальності страхувальника.
Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і  спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                Судді: