ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/209/20  Номер провадження 22-ц/814/1454/20	Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М,
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року (час ухвалення судового рішення невідомий; дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначена) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 17 798,47 грн. за кредитним договором №б/н від 13.11.2017 року.
Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Заочним рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Банк, посилаючись на практику касаційного суду у справах з подібними відносинами, стверджує, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті безпідставно відкинув докази, надані банком в обґрунтування заявлених вимог, не врахував відсутність заперечень відповідача проти заявлених вимог.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.10).
Згідно позовної заяви на виконання укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.2 зворот). 
До позовної заяви банку долучений витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.12-28), а також витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11), згідно якого розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості.

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», загальна сума заборгованості за станом на 08.12.2019 року становить 17 798 грн. 47 коп., з яких: 
12 681 грн. 42 коп. заборгованість за тілом кредиту;
904 грн. 49 коп. заборгованість за нарахованими відсотками;
2 888 грн. 82 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно 625;
Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:
500 грн. штраф (фіксована частина);
823 грн. 74 коп.- штраф (процентна складова) (а.с.7-9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог банку, оскільки на підтвердження позовних вимог суду не надано копії «Умов та правил надання банківських послуг», які є складовою частиною укладеного 13.11.2017 року договору та підписані позичальником. Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не містить навіть дати та згоди на укладання кредитного договору. Наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.11.2017 року суд першої інстанції визнав неналежним доказом, оскільки він не є первинним документом, не відповідає вимогам, встановленим ЦПК України для письмових доказів. 

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВП ВС від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, про сплату неустойки у разі порушення зобов`язань наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достатніми і достовірним доказами ті обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, та на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. 
Згідно частиною шостою ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У підтвердження заявлених вимог Банк надав суду першої інстанції такі докази: світлокопія електронної анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 (а.с.10), у якій відсутні дані про обумовлений сторонами розмір кредиту, процентну ставку, а також про розмір і порядок нарахування неустойки; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11), який не підписаний ОСОБА_1 ; копія Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с.12-28), які також не містять підпису позичальника; розрахунок заборгованості, який містить підпис невідомої особи без зазначення її посади і прізвища, ім`я (а.с.9 зворот). 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перелічені світлокопії документів не підтверджують обставини, на які посилається Банк в обґрунтування заявлених вимог, та зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування (ч.1 ст.81 ЦПК України). 
Окрім того, відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
До апеляційної скарги Банком долучена копія виписки по картковому рахунку (а.с.66-67), довідка про зміну умов кредитування (а.с.77), довідка про видані відповідачу картки (а.с.78), проте у самій скарзі відсутні переконливі доводи і докази існування у Банку об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали подання таких доказів суду першої інстанції, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні законні підстави для їх дослідження та оцінки.
Отже, враховуючи, що позивачем не надано доказів відповідно до приписів статей 77-78ЦПК України в обґрунтування заявлених позовних вимог, апеляційний суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. 
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази (окрім тих, яким суду першої інстанції дав належну правову оцінку), з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни додаткового рішення суду першої інстанції в цій частині. 
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В: 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення. 

Заочне рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2020 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов