Постанова  
Іменем України
 
02 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 570/5430/16-ц
провадження № 61-2756св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року в складі судді Красовського О. О. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
Короткий зміст позовних вимог 
У листопаді 2016 року  ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років; стягнути з відповідача на її користь одноразово 1/2 частину понесених додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 835,46 грн; судові витрати покласти на відповідача.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що сторони є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , який перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини і її як колишньої дружини, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки займається підприємницькою діяльністю і отримує доходи щомісячно в сумі 20 - 30 тис. грн. Також вона понесла  додаткові витрати на дитину, що пов`язані з лікуванням дитини.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 200,00 грн щомісячно, починаючи з 25 листопада 2016 року і до повноліття дитини; та одноразово 835,46 грн - 1/2 частину додаткових витрат, понесених на утримання дитини.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти по взаємному утриманню подружжя у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 25 листопада 2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року залишено без змін.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд,  виходив із рівності прав і обов`язків батьків по утриманню і забезпеченню дитини, врахувавши обставини справи, нестабільний дохід ОСОБА_2 , як підприємця, суди  стягнули з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зокрема на утримання дитини суму, що перевищує половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частково задовольняючи позов про стягнення з відповідача коштів на утримання позивача суди виходили з приписів статті 11 ЦПК України та дійшли висновку, що відповідач в змозі надавати допомогу на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трьох років, визначивши розмір аліментів у 500,00 грн.
 
Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги
У грудні 2017 року  ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суди не врахували доходи, які отримує відповідач від підприємницької діяльності, наявність в нього транспортного засобу, будівлі гаража та земельної ділянки. Вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, визначений судами попередніх інстанцій в сумі 1 200,00 грн, щомісячно не тільки не забезпечить гармонійний розвиток дитини, а є й недостатнім навіть для того, щоб дитину прогодувати. Сума аліментів, яка стягується з відповідача для утримання сина та дружини, є безпідставно заниженою, адже у матеріалах справи є достатньо доказів вважати, що у відповідача є можливість надавати утримання для свого сина у розмірі як мінімум 4 000,00 грн та для дружини у розмірі 1 500,00 грн щомісячно.
Позиція Верховного Суду
Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2018 року поновлено заявнику строк на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції. 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Судами встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).  
Статтею 51 Конституції України та статті 180 СК України установлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
 
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).
 
Станом на момент ухвалення рішення суду першої інстанції спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини  вирішено не було.
ОСОБА_1 у позові вказала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні.
 
Відповідачем належним чином не було спростовано вказані обставини.
 
Суди установивши, що дитина сторін перебуває на утриманні матері суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з батька аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 у розмірі 1 200,00 грн, а на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років в розмірі 500,00 грн. 
 
Доводи касаційної скарги про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у заявленому в позові розмірі є неприйнятними, оскільки таких обставин судами не встановлено. Суди, визначаючи розмір стягуваних аліментів, правильно виходили із нестабільності отримуваного відповідачем як підприємцем доходу та спроможності останнього надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і позивачки як колишньої дружини на період перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.
Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржені рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 
Керуючись статтями 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 415 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
 
          Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Журавель