ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 травня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 915/2201/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк  Г.П.,
суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Миколаївської міської ради
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020, прийняте суддею Ржепецьким В.О. о 12:11:15 у м. Миколаєві, повний текст якого складено 14.02.2020
у справі № 915/2201/19 
за позовом Миколаївської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Забудова Рент"
про стягнення 59  970,33  грн.,
В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Миколаївська міська рада звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) "Забудова Рент" про стягнення 59  970,33  грн. за безоплатне користування земельною ділянкою площею 808 кв.м (ідеальна частка складає 380 кв.м) по вул. Артилерійська, 4 у м. Миколаєві. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що належні відповідачу з 13.12.2017 нежитлові приміщення загальною площею 725,4 кв.м по вул.Артилерійській, 4/1 в м. Миколаєві розташовані на земельній ділянці площею 808  кв.м (ідеальна частка складає 380 кв.м) по вул. Артилерійській, 4 в м. Миколаєві, а тому до відповідача відповідно до приписів ст. 120 Земельного кодексу України перейшло право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, у зв'язку з чим позивачем нараховані кошти за безоплатне користування відповідною земельною ділянкою за період з 13.12.2017 по 01.05.2019 в сумі 59  970,33 грн., які останній і просить стягнути з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020 в задоволенні позову відмовлено, оскільки позивач не довів належними доказами, що належні відповідачу з 13.12.2017 нежитлові приміщення загальною площею 725,4 кв.м по вул. Артилерійській, 4/1 в м. Миколаєві розташовані на земельній ділянці площею 808 кв.м по вул. Артилерійській, 4 в м. Миколаєві.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Миколаївська міська рада звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Зокрема, скаржник вважає, що є невірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними доказами, що нежитлові приміщення відповідач загальною площею 725,4 кв.м, зареєстровані за ним з 13.12.2017 по вул.   Артилерійській, 4/1 в м. Миколаєві, розташовані на земельній ділянці площею 808 кв.м по вул.  Артилерійській,  4 в м. Миколаєві, оскільки такими доказами є наявні в матеріалах справи: Витяг з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 766 від 12.07.2019, Акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 14.05.2019, розрахунок збитків, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2019, договір оренди землі 01.04.2005 №3074 та договір про зміни від 10.12.2008 №1741.
Крім того, скаржник на підтвердження своїх доводів до апеляційної скарги додає додаткові докази, а саме Акт обстеження земельної ділянки, складений Управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради  від 03.03.2020 та витяг з рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.03.2012 №334 «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської рад» та зазначає, що вони не були подані до суду першої інстанції своєчасно, оскільки Миколаївській міській раді не було відомо, що суду недостатнього належних доказів для встановлення усіх обставин справи. Колегія суддів зазначені документи до уваги не приймає: Акт обстеження земельної ділянки від 03.03.2020, як такий, що не існував на час прийняття судом оскарженого рішення; а рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.03.2012 №334- на підставі ч.3 ст.269 ГПК України, оскільки скаржник не надав докази неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.
Від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2005 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Акціонерним банком /далі-АБ/ "Укоопспілка" (орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір оренди), відповідно до п. 1.1 якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 27.10.2004 №24/13 надає, а Акціонерний банк "Укоопспілка" приймає в оренду із співвласниками земельну ділянку для обслуговування приміщень Миколаївської філії АБ "Укоопспілка" по вул.  Артилерійській, 4 (Центральний район) (а.с. 27-29).
Відповідно до п. 2.1 Договору оренди в оренду передається із співвласниками земельна ділянка загальною площею 808 кв.м, у тому числі 443 кв.м під капітальною забудовою, 365 кв.м під проходами, проїздами, з визначенням ідеальної частки АБ "Укоопспілка"47/100 від земельної ділянки площею 808 кв.м., що складає 380 кв.м, без права передачі її в суборенду.
Відповідно до п. 3.1 Договору він діє протягом 15 років з дати прийняття рішення, тобто до 27.10.2019. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Матеріали справи не містять відомостей щодо продовження договору після спливу строку його дії.
Відповідно до п. 4.2 Договору оренди річна орендна плата за земельну ділянку (380 кв.м) встановлюється у розмірі 1,5% від її нормативної грошової оцінки.
Договір оренди посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. 15.03.2005 року за реєстровим №1209 та зареєстровано в Миколаївській міській раді у книзі записів договорів оренди землі 01.04.2005 року за №3074. 
01.04.2005 року сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки площею 380 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 4 (а.с. 34).
29.10.2008 року сторонами підписано договір про зміни до Договору оренди, відповідно до якого пункт 4.2 Договору оренди викладено в наступній редакції: "з 01.01.08 річна орендна плата за земельну ділянку (380 кв.м) встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки" (а.с. 30).
Згідно інформаційної довідки №185627115 від 22.10.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 17-26) право власності на нежитлове приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 4 (складається з 1-ї основної будівлі загальною площею 1502,4 кв.м) зареєстровано за:
53/100 - належить Державі в особі Верховної Ради України в оперативному управлінні ММУ УМВС України в Миколаївській області; форма власності - загальнодержавна; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності САА 942890 від 23.05.2003 року; право власності зареєстровано 23.05.2003;
47/100 - належить АБ "Укоопспілка"; форма власності - колективна; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №29 від 10.09.2003; право власності зареєстровано 06.10.2003.
ТОВ "Забудова Рент" (код ЄДРПОУ 41660748) є власником нежитлових приміщень загальною площею 725,4 кв.м, що розташовані за іншою адресою, а саме: м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 4/1; право власності зареєстровано 13.12.2017 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу  Душейко О.М. на підставі акту прийому-передачі, серія та номер 2528,2529, виданого 05.12.2017 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Душейко  О.М. та заяви, серія та номер 2490, виданої 29.11.2017 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу  Душейко О.М.;
За умови чинності прав власності на майно, розташоване на земельній ділянці за адресою: м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 4, у Управління ММУ УМВС України в Миколаївській області та АБ "Укоопспілка", твердження позивача про те, що саме по собі набуття ТОВ «Забудова Рент» речового права власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Артилерійській, 4/1, свідчить про те, що воно розташоване на земельній ділянці загальною площею 808 кв.м (ідеальна частка складає 380 кв.м) по вул. Артилерійській, 4 і до нього, як до правонаступника майна, перейшло зобов'язання сплачувати орендну плату за договором оренди землі №3074 з 13.12.2017 є безпідставним, оскільки позивачем не надано суду першої інстанції належних доказів щодо ідентичності цих об'єктів, як то договорів купівлі-продажу майна за адресою: м.  Миколаїв, вул. Артилерійська, 4; підстав присвоєння йому іншої адреси; формування земельної ділянки за цією новою адресою в якості об'єкту цивільних прав тощо.
Той факт, що ТОВ "ЗАБУДОВА РЕНТ" податкові декларації з плати за землю за земельну ділянку по вул. Артилерійській, 4 загальною площею 380,00 кв.м для обслуговування приміщень за період з 01.01.2015 по теперішній час не надавало та сплату платежів не здійснювало свідчить лише про те, що воно не вважає себе зобов'язаним це робити.
Листом №1824/02.02.01-22/11/14/19 від 23.04.2019 року позивач запросив відповідача на засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, яке призначалося на 14.05.2019 об 11-00 год. (а.с. 39). 
14.05.2019 комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, до складу якої увійшли голова комісії - заступник міського голови Андрієнко Ю.Г. та члени комісії: начальник управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради Єфименко О.В.; начальник відділу інженерно-геодезичного забезпечення міста Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради Скидан С.В.; заступник директора департаменту фінансів - начальник відділу планування, аналізу доходів та податкової політики департаменту фінансів Миколаївської міської ради Нікітенко Л.М.; головний спеціаліст відділу судової роботи юридичного департаменту Миколаївської міської ради Кравченко О.А.; начальник відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Сандольська Л.Є., вирішила визначити розмір збитків, нанесених Миколаївській міській раді ТОВ "Забудова Рент" у зв'язку з несплатою за користування земельною ділянкою у період з 13.12.2017 до 01.05.2019 в сумі 59 970, 33 грн. Зазначене рішення оформлене актом від 14.05.2019 року (а.с. 14-15).
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №766 від 12.07.2019 "Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" (а.с. 13) затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 14.05.2019 про визначення розміру збитків, нанесених Миколаївській міській раді, в тому числі ТОВ "Забудова Рент" у зв'язку з безоплатним використанням земельної ділянки площею 808 кв.м (ідеальна частка землекористування складає 380 кв.м) для обслуговування нерухомого майна по вул. Артилерійській, 4 у період з 13.12.2017 до 01.05.2019, у розмірі 59  970,33 грн (підпункт 1.6 пункту 1).
22.07.2019 позивач надіслав на адресу відповідача супровідний лист №3733/02.02/01-22/11/14/19 від 22.07.2019 з пропозицією сплатити збитки за використання земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна у період з 13.12.2017 по 01.05.2019 у розмірі 59  970,33 грн. із зазначенням реквізитів для сплати. До листа долучено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та витяг з рішення виконкому Миколаївської міської ради від 12.07.2019 №766 (а.с. 38).
Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди та зобов'язання сплачувати за землю виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно  від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору.
До моменту оформлення власником об'єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об'єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17).
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України). 
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. 
Таким чином, позивач, звернувшись до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача коштів за безоплатне користування земельною ділянкою площею 808 кв.м (ідеальна частка складає 380 кв.м) по вул. Артилерійська, 4 у м.  Миколаєві та зазначаючи при цьому, що до останнього перейшло право користування відповідною земельною ділянкою, оскільки він є власником розміщених на ній нежитлових приміщень повинен був довести зазначені обставини, надавши суду докази того, що майно орендаря за договором, а саме АБ "Укоопспілка", перейшло до відповідача і яким чином, зокрема: відповідні договори, акти прийому-передачі щодо відчуження відповідного нерухомого майна, його ідентичність, розташованому на земельній ділянці, щодо якої виник спір; кадастровий номер відповідної земельної ділянки, на якій розташований об'єкт відповідача, оскільки адреса об'єкта нерухомості набутого відповідачем майна не відповідає адресі об'єкта нерухомості, який є предметом договору оренди від 15.03.2005, а згідно відомостей з Єдиного державного реєстру нерухоме майно, розташоване за адресою м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 4 взагалі перебуває з 04.06.14 в арешті, як майно ДП «Миколаївська пересувна механізована колона Олбспоживспілки» та з 2003 року є власністю Верховної Ради України в оперативному управлінні ММУ УМВС України в Миколаївській області та АБ "Укоопспілка".
Разом з тим, як вірно встановив суд першої інстанції, позивач не надав відповідних доказів, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що під час розгляду справи позивач не підтвердив свої вимоги належними доказами, що є правомірною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо належності наданих ним доказів, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.
Крім того, колегією суддів не приймаються до уваги і надані до суду апеляційної інстанції додаткові документи, оскільки  виходячи з принципу змагальності сторін у господарському судочинстві сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції в суді першої інстанції, а не чекати, коли їм буде відмовлено у задоволенні позовних вимог за недоведеністю, та потім вишукувати нові докази і долучати їх до апеляційної скарги.
За таких обставин, апеляційна скарга Миколаївської міської ради не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020 у справі №915/2201/19 слід залишити без змін.
Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2020 у справі №915/2201/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - без задоволення.  
Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено 07.05.2020 об 11.00.

Головуючий суддя                                                            Разюк Г.П.                    

Суддя                                                                                 Колоколов С.І.

Суддя                                                                                 Савицький Я.Ф.