СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р.                                                                            Справа № 922/43/20  

          Колегія  суддів  у  складі:  головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя  Лакіза В.В.,
за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,
за участю представників сторін:
від скаржників: не з`явилися;
від ТОВ Фірми «Ідалія»: Шафорост Л.І., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.10.2011 №1064) - на підставі ордеру від 13.05.2020 серії ХВ №1988000007;
від відповідача: Скрипка А.А., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.12.2018 серії КС №7188/10) - на підставі довіреності від 01.04.2020;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Ідалія», м.Харків,
та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Харків, 
на ухвалу Господарського  суду  Харківської  області від 11.03.2020      (суддя  Прохоров С.А.), постановлену в приміщенні Господарського суду Харківської області в м.Харкові о 12год 33хв, повний текст якої складений 16.03.2020,
у справі 922/43/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Ідалія», м.Харків,
до відповідача: Іноземного підприємства «Малахіт», м.Харків,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича, м.Харків,
про скасування акта протеста векселя та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
та за позовом: ОСОБА_1 , м.Харків,
до відповідача: Іноземного підприємства «Малахіт», м.Харків,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: 1. Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича, м.Харків,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Ідалія», м.Харків,
про скасування акту протесту векселя та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

03.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Ідалія" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Іноземного підприємства "Малахіт" про:
- скасування протесту від 28.08.2019, зареєстрованого у реєстрі за №3156, у неплатежі за простим векселем серії АА 2171415, виданим від імені ТОВ Фірми "Ідалія" на користь ІП "Малахіт" із зобов`язанням сплатити 1589530,12грн, вчиненим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем;
- визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С. Ю. 29.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за №3162, котрим запропоновано стягнути з ТОВ Фірми "Ідалія" на користь ІП "Малахіт" заборгованість за простим векселем серія АА 2171415 у розмірі 1589530,12грн (т.1, а.с. 1-86).
В обґрунтування наявності у адвоката Гамея В.В. повноважень на підписання    позовної заяви позивач посилається на те, що: 30.11.2018 відбулись загальні збори учасників ТОВ Фірми «Ідалія», на яких вирішено звільнити ОСОБА_2 з посади директора товариства з 03.12.2018 та призначити на посаду директора ОСОБА_3 . Зазначене вище рішення додатково підтверджено рішенням загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 19.03.2019, оформленим протоколом №19/03/19; 24.12.2018 відомості щодо зміни керівника ТОВ Фірми «Ідалія» внесені до ЄДР, у тому числі щодо директора ОСОБА_3 ; 22.01.2019 між ТОВ Фірмою «Ідалія» в особі директора ОСОБА_3 та адвокатом Гамеєм В.В укладений договір про надання правової допомоги №22-01-19/2, який схвалений загальними зборами учасників 19.03.2019 та є чинним, а отже адвокат Гамей В.В. є повноважним представником ТОВ Фірми «Ідалія». Також вказує на те, що реєстраційна дія від 24.12.2018, зокрема, щодо зміни керівника ТОВ Фірми «Ідалія» скасована наказом Міністерства юстиції України від 25.01.2019 №233/5; ухвалами , постановленими в межах розгляду справ №922/3284/18 та №922/2277/19, заборонено державним реєстраторам проводити щодо ТОВ Фірми «Ідалія» будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Також вказує на те, що враховуючи обізнаність ІП «Малахіт» та ОСОБА_2 про те, що повноважним директором ТОВ Фірми «Ідалія» є ОСОБА_3 , невнесення інформації щодо нього до ЄДР не впливає на можливість використання такої інформації у відносинах із зазначеними особами, в тому числі при розгляді цієї справи  (т.1,а.с.1-102). 

   З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження повноважень особи, якою підписано позовну заяву, до позову надано:
- ордер від 02.01.2020 серії ВН №105787, з якого вбачається що ТОВ Фірмі «Ідалія» надається правова допомога адвокатом Гамеєм В.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 22.01.2019 №22-01-19/2 (т.1, а.с.8);
-  копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.10.2017 серії ВН №000188 (т.1, а.с.9); 
- копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ Фірми "Ідалія" від 30.11.2018 №30/11/18, з якого вбачається, що загальними зборами учасників, зокрема, вирішено звільнити ОСОБА_2 з посади директора з 03.12.2018 та призначити на цю посаду ОСОБА_3 з 04.12.2018 (т.1, а.с. 14-19);
- копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 19.03.2019 №19/03/19, з якого вбачається, що загальними зборами учасників,    прийнято, зокрема, рішення подати від імені товариства щонайменше дві окремі позовні заяви про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна товариства, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , та повернення цього майна у власність товариства, витребування майна; уповноважено адвокатів Селепея А.І. та Гамея В.В. разом чи окремо здійснювати виконання від імені товариства всі необхідні дії для підготовки, подання таких позовних заяв, у тому числі підписання позовних заяв та інших документів (т.1,а.с.20-27); 
- копію договору про надання правової допомоги від 22.01.2019 №22-01-19/2, укладеного  адвокатом Гамеєм В.В. з ТОВ Фірмою "Ідалія" в особі директора ОСОБА_3, який діє у відповідності до рішення загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 30.11.2018 та Статуту (т.1,а.с.32-36);
- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.01.2019 станом на 22.01.2019, в якому особою, уповноваженою діяти від імені товариства, визначено     ОСОБА_3 (т.1, а.с.28-31);
- копію наказу Міністерства юстиції України від 25.01.2019 №233/5, яким скасовано реєстраційну дію у ЄДРПОУ від 24.12.2018 №14801070040070823 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», вчинену на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства від 30.11.2018, а саме внесення запису щодо керівника ОСОБА_3 (т.1,а.с.37);
- копії ухвал Господарського суду Харківської області від 22.07.2019 у справі №922/2277/19 та від 31.01.2019 у справі №922/3284/18, якими заборонено державним реєстраторам проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», в тому числі, але не виключно, заборонено вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, зміну    особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені товариства (т.1,а.с.38-48);
- копію постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі №922/333/19, якою скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/333/19 та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову фізичної особи ОСОБА_5 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія», оформлених протоколом від 30.11.2018 №30/11/18 (т.1, а.с.49-57).
- копію постанови Харківського апеляційного суду від 27.06.2019 у справі №643/390/19 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Фірми «Ідалія» про визнання незаконним звільнення, визнання незаконними рішень, викладених у протоколах загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 30.11.2018 №30/11/18 та від 19.03.2019 №19/03/19, якою рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2019 скасовано; провадження у цивільній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (т.1,а.с.60-65).  
У додаткових поясненнях адвоката Гамея В.В., поданих від імені ТОВ Фірми «Ідалія», зазначено, що на загальних зборах учасників 30.11.2018 прийнято рішення звільнити ОСОБА_2 з посади директора ТОВ Фірми «Ідалія» з 03.12.2018 та призначити ОСОБА_3 ; станом на 22.01.2019 до ЄДР була внесена інформація щодо того, що директором товариства є ОСОБА_3 ; 19.03.2019 схвалено договір про надання правової допомоги від 22.01.2019 №22-01-19/2, укладений між товариством і адвокатом Гамеєм В.В., а отже останній є повноважним представником ТОВ Фірми «Ідалія» (т.2, а.с.95,96).
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент подання позовної заяви ТОВ Фірми «Ідалія» у даній справі особою, яка уповноважена вчиняти юридичні дії від імені ТОВ Фірми "Ідалія", є ОСОБА_2    (т.1,а.с.102-105).
Ухвалою місцевого господарського суду від 08.01.2020 у справі №922/43/20 прийнято позовну заяву ТОВ Фірми "Ідалія" до розгляду       та відкрито провадження у справі №922/43/20 (т.1,а.с.91-94).
13.01.2020 ТОВ Фірмою "Ідалія" подано до Господарського суду Харківської області клопотання за підписом ОСОБА_2 про залишення позову ТОВ Фірми "Ідалія" без розгляду (т.1, а.с. 99-128). 

14.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до ІП "Малахіт" про:
- скасування протесту від 28.08.2019, зареєстрованого у реєстрі за №3156, у неплатежі за простим векселем серії АА 2171415 , виданого від імені ТОВ Фірми "Ідалія" на користь ІП "Малахіт" із зобов`язанням сплатити 1589530,12грн, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем;
- визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. 29.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 3162, котрим запропоновано стягнути з ТОВ Фірми "Ідалія" на користь ІП "Малахіт" заборгованість за простим векселем серії АА 2171415 у розмірі 1589530,12 грн (т.2, а.с. 1-39).
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протест на векселі вчинено з грубим порушенням вимог Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, Закону України «Про обіг векселів в Україні», зокрема: нотаріусом вчинено протест у неплатежі зі спливом дев`яти місяців після кінцевої можливої дати опротестування векселя; протест у неплатежі не містить інформації щодо пред`явлення нотаріусом письмової вимоги про оплату або акцепт векселя до векселедавця ТОВ Фірми «Ідалія». Крім того, вказує на те, що вексель від імені ТОВ Фірми «Ідалія» підписаний 26.01.2018 директором ТОВ Фірми «Ідалія» Кіпоть Ю.В., яка у цей час перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується наказом від 19.12.2016 №4-В. Також вказує на те, що стягнення заборгованості за векселем у безспірному порядку за відсутності на це правових підстав порушить майнові права позивача, оскільки значно вплине на майновий стан, в тому числі, розмір прибутку ТОВ Фірми «Ідалія», від якого прямо залежить розмір частки прибутку (дивідендів), яку отримує позивач як учасник товариства та власник корпоративних прав цього товариства. 
При цьому, в обґрунтування свого права на звернення до суду з посиланням на статті 4,20 ГПК України, статті 88,167 ГК України, статтю 116 ЦК України, статтю 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ОСОБА_1 зазначає, що він є учасником цього товариства, а з системного аналізу цих норм права вбачається, що оскільки вчинення нотаріусом Куксіним С.Ю. протеста векселя та виконавчого напису прямо пов`язано з набуттям товариством та його обов`язком щодо виконання зобов`язань перед третьою особою ІП «Малахіт», а відтак фактично пов`язано з діяльністю товариства, право на управління яким гарантоване учаснику товариства, учасник товариства може оскаржити такі нотаріальні дії, якщо обґрунтовує відповідні вимоги порушенням його корпоративних прав. Позивач вважає, безспірне стягнення заборгованості за векселем на підставі виконавчого напису нотаріуса порушує його корпоративні права, оскільки значно впливає на майновий стан, в тому числі розмір прибутку ТОВ Фірми «Ідалія», від чого прямо залежить реалізація позивачем своїх корпоративних прав на отримання частки (дивідендів) товариства (т.2,а.с.1-39). 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2020 у справі №922/125/20, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (т.2, а.с. 41-45).
Крім того, до позовної заяви ОСОБА_1 додано клопотання про об`єднання даного провадження зі справою №922/43/20 за позовом ТОВ Фірми "Ідалія" до ІП "Малахіт" (т.2, а.с. 34-36).
Ухвалою місцевого господарського суду від 20.01.2020 у справі №922/125/20 задоволено клопотання ОСОБА_1 про об`єднання в одне провадження двох справ; об`єднано в одне провадження справи №922/43/20 та №922/125/20 та встановлено розглядати позовні вимоги, заявлені по кожній із них, в одному провадженні справи №922/43/20 (т.2, а.с. 46-48).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20 позов ТОВ Фірми "Ідалія" до ІП "Малахіт" залишено без розгляду; закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІП "Малахіт" (т.2, а.с. 258-269).
Ухвала місцевого господарського суду в частині залишення позову ТОВ Фірми "Ідалія" без розгляду із посиланням на ст. ст. 44, 56, 58, 60, 61, 226 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 5, 7, 9, 10, 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" мотивована тим, що позовна заява підписана від імені товариства неуповноваженою особою чи іншою особою, чиї повноваження не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що повноваження керівника ТОВ Фірми "Ідалія"  Кіпоть Ю.В. підтверджені відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також постановою Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №640/2614/19. Крім того, зазначив, що на момент звернення до суду із позовом був чинним наказ Міністерства юстиції України від 25.01.2019 №233/5, яким скасовано реєстраційну дію, зокрема, але не виключно, щодо зміни керівника товариства з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 . У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що керівником товариства є ОСОБА_2 , а також єдиними уповноваженими представниками ТОВ  Фірми "Ідалія" можуть бути особи, яких уповноважить діяти від імені товариства керівник, тобто ОСОБА_2 
В частині закриття провадження у справі з розгляду позову ОСОБА_1 ухвала місцевого господарського суду з посиланням на       ст. ст. 20, 89, 167 ГК України, ст. ст. 16, 92, 99 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 20, 185, 231 ГПК України,       ст. 15, 19 ЦПК України мотивована тим, що зобов`язання, які виникли на підставі договору оренди обладнання, який укладений між ТОВ Фірмою "Ідалія" та ІП "Малахіт", вважаються уладеними з дотриманням всіх вимог законодавства та Статуту товариства та не можуть бути оскаржені учасником ТОВ Фірми "Ідалія" ОСОБА_1 Крім того, суд зазначив, що вчинення протеста векселя жодним чином не впливає на право ОСОБА_1 на участь в управлінні діяльністю ТОВ Фірми "Ідалія", а є лише наслідком фінансово-господарських відносин між ТОВ Фірмою "Ідалія" та ІП "Малахіт". З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Ідалія» з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та  24.03.2020 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20             в частині залишення без розгляду позовної заяви ТОВ Фірми «Ідалія» до ІП «Малахіт» про скасування акта протесту векселя та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та направити справу №922/43/20 до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що позовна заява ТОВ Фірми «Ідалія» підписана адвокатом Гамеєм В.В., який є повноважним представником ТОВ Фірми «Ідалія», оскільки діє на підставі договору про надання правової допомоги від 22.01.2019 №22-01-19/2, укладеного між ним та ТОВ Фірмою «Ідалія» в особі повноважного директора ОСОБА_3 Крім того, скаржник зазначає, що ухвалами у справах №922/3284/18, №922/3010/18, №922/2277/19 заборонено державним реєстраторам проводити відносно ТОВ Фірми «Ідалія» будь-які реєстраційні дії, у зв`язку з чим товариство не має об`єктивної можливості внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і має місце наявність неактуальної інформації щодо перебування ОСОБА_2 на посаді керівника товариства.

ОСОБА_1 також не погодився з ухвалою місцевого господарського суду та 27.03.2020 звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20 в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Іноземного підприємства «Малахіт» про скасування акта протесту векселя та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та направити справу до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що він є учасником ТОВ Фірми «Ідалія» та власником корпоративних прав цього товариства, що включає беззаперечну правомочність на його участь в управлінні товариством та отримання власної частки прибутку. У зв`язку з цим вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про те, що вчинення протеста векселя є лише наслідком фінансово-господарських відносин між ТОВ Фірмою «Ідалія» та ІП «Малахіт», оскільки стягнення заборгованості за векселем у безспірному порядку за відсутності на це правових підстав порушить корпоративні права скаржника, оскільки ці правовідносини значно впливають на майновий стан товариства, у тому числі його прибутку, від якого залежить розмір частки прибутку (дивідендів) скаржника  як власника корпоративних прав.

15.06.2020 ІП "Малахіт" поданий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . При цьому зазначає, що вчинення протеста векселя жодним чином не впливає на право ОСОБА_1 на участь в управлінні діяльністю ТОВ Фірми «Ідалія», а є лише наслідком фінансово-господарської діяльності між ТОВ Фірмою «Ідалія» та ІП «Малахіт». Таким чином, на думку відповідача,  позивачем обрано неналежний спосіб захисту права. 
Одночасно ІП «Малахіт» подано клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу у зв`язку з усуненням недоліків відзиву на апеляційну скаргу (т.3, а.с.99-112). 
Суд апеляційної інстанції вважає вказане клопотання передчасним та залишає його без задоволення, оскільки ІП «Малахіт» відзив поданий в межах строку відповідно до пункту 4 Розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України.
У відзиві ТОВ Фірми «Ідалія» на апеляційну скаргу від 15.06.2020, який підписаний ОСОБА_2, товариство просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20 в частині закриття провадження у справі. Зокрема вказує на те, що вчинення дій на опротестування векселя та вчинення виконавчого напису жодним чином не впливає на право ОСОБА_9 як учасника товариства та на його участь в управлінні діяльністю ТОВ Фірми «Ідалія», а є лише наслідком фінансово-господарських відносин між ТОВ Фірмою «Ідалія» та ІП «Малахіт», а отже права та інтереси ОСОБА_1 як учасника товариства не порушені (т.3, а.с.90-98). 
15.06.2020 ТОВ Фірмою «Ідалія» подано заяву за підписом ОСОБА_2 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ Фірми «Ідалія» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20, в якій зазначає, що адвокат Гамей В.В. незаконно підписав апеляційну скаргу та інші процесуальні документи як представник ТОВ Фірми «Ідалія», що підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/333/19, яке набрало законної сили 26.05.2020 після його перегляду Східним апеляційним господарським судом (т.3,а.с.113-144).
16.06.2020 ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника (т.3, а.с.146-148). Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення вказаного клопотання як такого, що не суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи, що участь представників сторін не була визнана обов`язковою.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ Фірми «Ідалія» Шафорост Л. І. заперечила проти вимог апеляційної скарги та просила закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Фірми «Ідалія», підписаною Гамеєм В.В., з тих підстав, що: рішенням Господарського суду Харківської області від 29.05.2020, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/333/19, визнано недійсним рішення загальних зборів Учасників ТОВ Фірми «Ідалія», оформлене протоколом від 30.11.2018 №30/11/2018, яким, зокрема, на посаду директора товариства призначено ОСОБА_3; договір про надання правової допомоги від 22.01.2019 №22-01-19/2 з адвокатом Гамеєм В.В. та Селепеєм А.І. від імені ТОВ фірми «Ідалія» підписаний ОСОБА_3 , який не мав повноважень на укладення відповідного правочину від імені товариства. Крім того, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20 в частині закриття провадження у справі.
Представник ІП «Малахіт» також заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Фірми «Ідалія», підписаною Гамеєм В.В., з аналогічних підстав та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, з метою забезпечення основоположних засад господарського судочинства, розумних строків розгляду справи та недопущення затягування судового процесу колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності інших учасників судового процесу   за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників  ТОВ Фірми «Ідалія» та ІП «Малахіт», перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1  підлягає задоволенню, апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою від імені Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Ідалія»  адвокатом Гамеєм В.В.,    підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до статті    125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішувати у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Згідно із частинами 1 та 4 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (частини 1 та 2 статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір слід вирішувати за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа-учасник             приватноправових відносин.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Статтею 1 та частиною 1 статті 2 ГПК України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлено порядок здійснення судочинства у господарських судах, а також регламентовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно із пунктами 1,3, 15 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.
Предметом позову у цій справі за позовом ОСОБА_1 є: скасування протесту від 28.08.2019, зареєстрованого у реєстрі №3156, у неплатежі за простим векселем серія АА 2171415, виданим від імені ТОВ Фірми «Ідалія» на користь ІП «Малахіт» із зобов`язаннями сплатити 1589530,12грн, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю; визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 29.08.2019, зареєстрований в реєстрі за №3162, котрим запропоновано стягнути з ТОВ Фірми «Ідалія» на користь ІП «Малахіт» заборгованість за простим векселем серії АА 2171415 у розмірі 1589530,12грн. Підставами позову позивач визначає вчинення дій нотаріусом з грубим порушенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, зокрема Закону України «Про обіг векселів в Україні», Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі; наявність правових підстав для звернення до суду позивач визначає порушення цими діями його корпоративних прав на управління товариством.    
З огляду на наведені приписи процесуальних законів, правильне визначення юрисдикційності цього спору у цій справі залежить від змісту правовідносин та установлення наявності або відсутності спору, що виник з корпоративних відносин між сторонами в цій справі.
Згідно зі статтею 167 ГК України    корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Корпоративними відносинами маються на увазі відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3 ГК України).
Громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності, є учасниками відносин у сфері господарювання, а відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю належать до господарських відносин (стаття 2, частина шоста статті 3 ГК України).
Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, що також відображено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №917/1338/18.
Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право, зокрема, брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах; брати участь у розподілі прибутку товариства; отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.
У справі, що розглядається, позивач є учасником ТОВ Фірми «Ідалія», що вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який    вважає, що вексель АА2171415, виданий 26.01.2018 від імені ТОВ Фірми «Ідалія» на користь ІП «Малахіт» із зобов`язаннями сплатити 1589530,12грн, на якому вчинений виконавчий напис 29.08.2019 приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за №3162, не відповідає вимогам законодавства, що регулює обіг векселів та виданий без достатніх правових підстав; ІМ «Малахіт» втратило право на опротестування векселя та стягнення заборгованості за цим векселем у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріусу, тоді як стягнення заборгованості у безспірному порядку за цим векселем, на думку ОСОБА_1 , порушить майнові та корпоративні  права позивача, оскільки це  вплине на розмір прибутку ТОВ Фірми «Ідалія», від чого прямо залежить реалізація позивачем своїх корпоративних прав на отримання частки прибутку. 

Якщо учасник юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням корпоративних прав такого учасника, то цей спір є спором про право управління юридичною особою і належить до юрисдикції господарських судів незалежно від того, чи є сторонами у справі фізичні особи. При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність такого порушення та відповідно підстав для задоволення позову з`ясовується судами під час розгляду справи по суті позовних вимог. 
Аналогічна правова позиція    викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.04.2019 у справі № 916/1295/18 та у постанові від 17.12.2019 у справі №927/97/19 та від 04.07.2020 у справі №904/3657/18.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у постановах від 28.11.2018 у справі №607/6092/18, від 05.06.2019 у справі № 607/6865/2018.
У постанові від 11.06.2019 у справі №917/1338/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо позивачі обґрунтовують позовні вимоги порушенням відповідачами їхніх корпоративних прав, то встановлення наявності чи відсутності порушення таких прав, характеру та суб`єктів порушення здійснюється господарським судом під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. 
Відповідно до    частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка кореспондується з частиною 4 статті 236 ГПК України,    встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення, а тому при прийнятті судового                рішення судом апеляційної інстанції враховані правові позиції Верховного Суду                як найвищої судової установи в Україні, яка формує правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права.
Таким чином, спір у цій справі пов`язаний з управлінням юридичною особою, є корпоративним і підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Відповідний правовий висновок викладений у п.56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №904/3657/18.
Також у    п.7.2    постанови від 08.10.2019 у справі №916/2084/17 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що якщо учасник господарського товариства обґрунтовує позовні вимоги щодо оспорення договору, укладеного товариством, порушенням останнім у ході статутної діяльності корпоративних прав такого учасника, то цей спір відноситься до юрисдикції господарських судів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду    від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 та від 12.06.2019 у справі №916/542/18.

Отже, з огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підстави позову, а також характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції    вважає, що місцевий господарський    суд дійшов передчасного висновку про те, що цей спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки цю справу слід розглядати саме в порядку господарського судочинства, тому що цей спір має ознаки корпоративного.
Доводи відповідача та ТОВ Фірми «Ідалія» про те, що вчинення дій на опротестування векселя та вчинення виконавчого напису жодним чином не впливає на право ОСОБА_9 як учасника товариства та на його участь в управлінні діяльністю ТОВ Фірми «Ідалія», а є лише наслідком фінансово-господарських відносин між ТОВ Фірмою «Ідалія» та ІП «Малахіт», а отже права та інтереси ОСОБА_1 як учасника товариства не порушені, є передчасними, оскільки мають бути досліджені безпосередньо під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог з наданням ним належної правової оцінки, оскільки суд апеляційної інстанції не розглядає спір по суті заявлених позовних вимог, а лише встановлює правомірність    звернення позивача з цим позовом саме до суду господарської юрисдикції.    
Крім того, є недоцільним посилання ТОВ Фірми «Ідалія» на постанову Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №906/724/14, оскільки у п.5.2.4 вказаної постанови Верховний Суд зазначив: «Акціонер (учасник) товариства може оспорити договір, вчинений господарським товариством, якщо обґрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав. Водночас особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника», що ще раз підтверджує, наявність у учасника товариства права на звернення до господарського суду, якщо позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, а встановлення наявності чи відсутності порушення таких прав, характеру та суб`єктів порушення здійснюється господарським судом під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.  
З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвалу Господарського суду Харківської області від             11.03.2020    у справі №922/43/20 слід скасувати в частині закриття провадження у справі як таку, що прийнята з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для    справи, та з порушенням норм процесуального законодавства та направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо апеляційної скарги, поданої від імені Товариства з    обмеженою    відповідальністю    Фірми    "Ідалія"    адвокатом Гамеєм В.В. ,    суд апеляційної інстанції зазначає  таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод          встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.
Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У п.31 рішення Європейського суду з прав людини справа «Наталія Михайлівна проти України» (CASE OF NATALIYA MIKHAYLENKO v. UKRAINE) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» ( рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду. Попри те, що остаточне рішення щодо дотримання вимог Конвенції належить Суду, він не повинен підміняти оцінку, зроблену національними органами, будь-якою іншою оцінкою того, що має бути найкращою стратегією у цій сфері. Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або у такою мірою, щоб сама суть права була порушена.
Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.». 
Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ "Воловік проти України", "Креуз проти Польщі", "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі").
Порядок реалізації конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення передбачений положеннями процесуального закону.
Згідно положень статті 3 ГПК України   судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з    частиною 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Тобто, положеннями господарського процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.
Господарський процесуальний кодекс України передбачає певні вимоги до оформлення і подання учасниками справи апеляційних скарг.
Так, відповідно до частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Зважаючи на те, що предметом оскарження є ухвала місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду з підстав відсутності у адвоката Гамея В.В. повноважень на підписання позову від імені ТОВ Фірми «Ідалія», суд апеляційної інстанції задля недопущення прав сторін на судовий захист та забезпечення основних засад господарського судочинства дійшов висновку відкрити провадження у справі та встановити всі фактичні обставини справи щодо наявності у адвоката Гамеєя В.В. належних доказів на підтвердження своїх повноважень на підписання і подання апеляційної скарги від імені та в інтересах ТОВ Фірми "Ідалія" та за їх наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали в частині залишення без розгляду  позову ТОВ Фірми «Ідалія» до ІП «Малахіт» .    
Згідно із приписами статей 2,80 ЦК України юридична особа є учасником цивільних відносин; юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Відповідно до статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.    У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.
Частиною 1 статті 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчиняти правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.
За правилами статей 237, 244, 246 ЦК України орган юридичної особи або інша особа, уповноважена її установчими документами, може видати довіреність від імені юридичної особи іншому представнику (який не є органом юридичної особи чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені) та уповноважити представника вчинити правочин від імені юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.
Відповідно до пункту 4.2 Статуту ТОВ Фірми «Ідалія» вищим органом товариства є загальні збори учасників. Загальні збори учасників мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу товариства.
Згідно з    п. 4.12 Статуту товариства виконавчим органом товариства є директор, обраний загальними зборами учасників. Термін обрання директора визначається при його обранні. Директор здійснює поточне керівництво діяльністю товариства і є підзвітним загальним зборами учасників.
Директор вирішує усі питання діяльності товариства, окрім тих, котрі входять до виключної компетенції загальних зборів учасників. Директор не має права    приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства. Директор товариства: організовує виконання рішень загальних зборів учасників; діє без доручення від імені товариства в межах повноважень, встановлених діючим законодавством України, цим Статутом і рішенням зборів учасників; представляє інтереси товариства у взаємовідносинах з усіма підприємствами, організаціями, громадянами та державними органами; розпоряджається майном та грошовими коштами товариства, укладає договори, в т.ч. кредитні договори, контракти, видає доручення і т.п.; відкриває в установах банків рахунки товариства; формує колектив працівників товариства та організовує його роботу; в межах своєї компетенції видає накази та надає вказівки, обов`язкові для всіх працівників товариства (п.п. 4.12.1, 4.12.2 п.4.12 Статуту).
Отже, з положень Статуту ТОВ Фірми «Ідалія» вбачається, що директор представляє інтереси товариства у взаємовідносинах з усіма підприємствами, організаціями, громадянами та державними органами, розпоряджається майном та грошовими коштами товариства, укладає договори, в т.ч. кредитні договори, контракти, видає доручення і т.п., а отже саме цей орган (директор) товариства має відповідні повноваження на укладення договорів від імені ТОВ Фірми "Ідалія".
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Згідно зі статтею 10 вказаного Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду справи директором ТОВ Фірми «Ідалія» є ОСОБА_2 . 
Скаржник стверджує, що 30.11.2018 відбулись загальні збори учасників ТОВ Фірми «Ідалія», на яких вирішено звільнити ОСОБА_2 з посади директора товариства з 03.12.2018 та призначити на посаду директора ОСОБА_3 . Зазначене рішення додатково підтверджено рішенням загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 19.03.2019, оформленим протоколом №19/03/19, однак у зв`язку з наявністю заборони щодо внесення змін до ЄДР відповідні відомості до реєстру не були внесені.
Згідно із частиною 1 статті    98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.
Відповідно до частини 1, пункту 7 частини 2 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.
Відповідне положення викладено у п.4.2 Статуту ТОВ Фірми «Ідалія».
Як зазначалось вище, рішенням загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія», оформленим протоколом від 30.11.2018 №30/11/18, зокрема, звільнено з посади директора ОСОБА_2 та обрано (призначено) директором ТОВ Фірми «Ідалія» ОСОБА_3
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/333/19, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.05.2020, визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія», оформлене протоколом від 30.11.2018 №30/11/18.
При цьому судом апеляційної інстанції під час розгляду справи №922/333/19 встановлено, що на час ухвалення рішення загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія», яке оформлене протоколом від 30.11.2018 №30/11/18, у ОСОБА_16 та ОСОБА_1 були відсутні повноваження на скликання зборів 30.11.2018 та прийняття на них рішень, оскільки 25.10.2018, згідно з актами приймання-передачі, на підставі відповідних договорів дарування, ОСОБА_1 відчужив майже всю частину своєї частки (32% із належних йому 33%) статутного капіталу товариства, а              ОСОБА_16 відчужила всю свою частку (34%) на користь іншої особи.
Відповідно до статті 284 Господарського процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Отже, рішення Господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/333/19, яким визнані недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ Фірми "Ідалія" від 30.11.2018, оформлені протоколом №30/11/18, у тому числі і про обрання директором ТОВ фірми "Ідалія" ОСОБА_3 , набрало законної сили.
У разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, яким визначені повноваження виконавчого органу, це рішення є недійсним з моменту його прийняття, тобто у спірних правовідносинах з 30.11.2018.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №903/980/17 та від 13.03.2017 у справі №6-147цс17.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є керівником ТОВ Фірми «Ідалія», скаржником до матеріалів справи не надано. 
З наведеного вбачається, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 є директором (виконавчим органом) ТОВ Фірми «Ідалія», а отже він неуповноважений діяти від імені товариства без довіреності, зокрема, укладати договори від імені товариства, у тому числі щодо надання правової допомоги.    
Відповідно до частини 5 статті 44 ГПК України юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.
Згідно зі статтею 58 ГПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. 
Таким чином, вимогами ГПК України на заявника апеляційної скарги покладений обов`язок надавати до апеляційної скарги докази наявності повноважень представника на підписання апеляційної скарги за відсутності їх в матеріалах справи.    
Частиною 4 статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з пунктом 2 частини 1 статті 20 якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 цього Закону, відповідно до частин 1-3 якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. 
Скаржником до апеляційної скарги наданий ордер на надання правничої (правової ) допомоги від 23.03.2020    серії АВ №1003719, в якому зазначено, що правова допомога надається    ТОВ Фірмі «Ідалія» на підставі договору про надання правової допомоги від 22.01.2019 №22-01-19/2 адвокатом Гамеєм В.В. (т.3,а.с.6).
З матеріалів справи вбачається, що договір про надання правової допомоги від 22.01.2019 №22-01-19/2 укладений між ТОВ Фірмою "Ідалія" в особі директора ОСОБА_3, який діє у відповідності до рішення загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 30.11.2018, та адвокатом Гамеєм В.В. (т.1,а.с.32--36).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки    рішення загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 30.11.2018 №30/11/18 є недійсним з моменту його прийняття, то, відповідно, ОСОБА_3 не був наділений правом укладати від імені ТОВ Фірми «Ідалія» договори, у тому числі на    надання правової допомоги та уповноважувати Гамея В.В. діяти від імені ТОВ Фірми «Ідалія», зокрема, представляти інтереси товариства у Східному апеляційному господарському суді.
Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає доводи скаржника про те, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ Фірми «Ідалія» від 19.03.2019, оформленим протоколом №19/03/19, підтверджено повноваження представників на представництво інтересів товариства у господарських судах, оскільки: по-перше, з ордеру, наданого скаржником до апеляційної скарги, вбачається, що Гамей В.В. діє на підставі договору, укладеного з ТОВ Фірмою «Ідалія» в особі директора ОСОБА_3, а не на підставі рішення загальних зборів учасників від 19.03.2019 №19/03/19; по-друге, постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2020 скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2019 у справі №922/2277/19 та прийнято нове рішення; позов ОСОБА_5 задоволено; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ Фірми "Ідалія" від 19.03.2019, оформлені протоколом №19/03/19. Отже, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у адвоката Гамея В.В. права на підписання апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
З наведеного в сукупності вбачається, що апеляційна скарга ТОВ Фірми «Ідалія» підписана адвокатом Гамеєм В.В. без будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні статей 76,77 ГПК України щодо наявності у цієї особи повноважень на вчинення таких дій, що унеможливлює перегляд справи за поданою апеляційною скаргою ТОВ Фірми «Ідалія», яка підписана адвокатом Гамеєм В.В.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, надані адвокатом Гамеєм В.В. докази в підтвердження наявності у нього повноважень на підписання апеляційної скарги від імені ТОВ Фірми "Ідалія", судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою від імені Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" адвокатом Гамеєм В.В. , на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20 слід закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 264 ГПК України. 
З огляду на викладене, з урахуванням вимог статті 269 ГПК України та меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, ухвалу Господарського суду Харківської області від   11.03.2020    у справі №922/43/20 слід скасувати в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Іноземного підприємства «Малахіт» як таку, що прийнята в цій частині з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи,  з порушенням норм процесуального законодавства та направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 17, 234, 254, 258, 264, 269, 270, 271, п.2 ч.1 ст.275, п.п.1, 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст.281- 284  Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
                 1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Харківської   області      від   11.03.2020   у справі №922/43/20    скасувати в частині закриття провадження у справі    та направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
3. Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою від імені Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Ідалія" адвокатом Гамеєм В.В., на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/43/20.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
                    Повний текст ухвали складений 22.06.2020. 

Головуючий суддя                                                                    Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           В.В. Лакіза