ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/2381/20 пров. № А/857/5833/20	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді                                                                        Хобор Р.Б.,
суддів:                                                                                          Попка Я.С., Сеника Р.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року про зупинення провадження у справі № 460/2381/20 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
                                                          В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області щодо непроведення нарахування та виплати з 17.07.2018 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої  статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області провести з 17.07.2018 року нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 40 процентів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року. 
У обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, постійно проживає в смт. Зарічне Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. У зв`язку з цим, вважає, що має право на щомісячну грошову допомогу, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дію якої відновлено на підставі рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-рп/2018. Однак, на звернення позивачки з приводу нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, відповідач відмовив у задоволенні прохання позивачки, посилаючись на те, що Законом  України № 76-VІІІ від 28.12.2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статтю 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено.
Позивачка вважає, що відповідач порушив її право на пенсійне забезпечення. На думку позивачки, належним способом захистом порушеного права є визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року провадження у справі № 460/2381/20 зупинено на підставі пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України, у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 510/1286/16-а.
Не погодившись із таким рішенням суду його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає те, що спір у цій справі не є подібним спору у справі № 510/1286/16-а, до набрання законної сили рішенням суду у якій, суд першої інстанції зупинив провадження. Позивачка зазначила, що предметом розгляду у справі № 510/1286/16-а є питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 99 КАС України, а спір стосується визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят та зобов`язання управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії державного службовця на виконання статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з тих мотивів, що застосування шестимісячного строку звернення до суду у соціальних спорах є винятковою проблемою, а тому вважав за необхідне провадження у цій справі зупинити до розгляду справи № 510/1286/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду 26 червня 2019 року винесла ухвалу про прийняття справи до розгляду.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення «подібні правовідносини».
Тлумачення цього словосполучення міститься у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 року (справа № 802/3999/15-а), від 03.07.2019 року (справа № 826/27404/15).
Відповідно до цих рішень Верховного Суду подібність правовідносин, зокрема, означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Позивачка у цій справі оскаржує бездіяльність відповідача щодо невиплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинність якої відновлена рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-рп/2018.
Натомість, предметом спору у справі № 510/1286/16-а є визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят та зобов`язання управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії державного службовця на виконання статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят, а предметом розгляду - питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 99 КАС України. 
Наведене свідчить про те, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справі № 510/1286/16-а, до набрання законної сили рішенням суду у якій, суд першої інстанції зупинив провадження.  
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не обґрунтовано зупинив провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 320, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року про зупинення провадження у справі № 460/2381/20 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати та направити справу № 460/2381/20 для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Я. С. Попко 	
 	 	Р. П. Сеник 	
Повний текст постанови складений  09.06.2020 року