ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2020 р.           Справа№ 910/17843/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
За участю секретаря судового засідання Прохорової Г.С.
представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 02.06.2020
розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради
на рішення          Господарського суду міста Києва
від                     20.01.2020
у справі                    № 910/17843/19 (суддя Алєєва І.В.)
за позовом          Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради
до          Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліг - Статус»
про          зобов`язання повернути майно на загальну суму 674 708, 52 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня м.     Олександрії» Олександрійської міської ради звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліг - Статус» про зобов`язання повернути майно на загальну суму 674 708, 52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано своїх договірних зобов`язань за договором відповідального зберігання № 2 від 24.12.2018 щодо повернення майна, переданого відповідачу за вказаним договором.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі №910/17843/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, оскільки позивачем не зазначено достовірних описів, ознак та характеристик заявленого до повернення майна (що виключає можливість його ідентифікації та індивідуалізації) можливість встановлення і витребування такого майна за його індивідуальними ознаками виключається, тому позовні вимоги про зобов`язання повернути майно на загальну суму 674 708,52 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі № 910/17843/19 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліг - Статус» повернути Комунальному підприємству «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради майно відповідно до переліку, зазначеного в Додатку 1 до договору відповідального зберігання майна №2 від 27.12.2018, на загальну вартість 674  708,52 грн, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліг - Статус» понесені Комунальним підприємством «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, оскільки воно не ґрунтується на матеріалах справи, що вказує на невірні висновки суду щодо поданих до матеріалів справи доказів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2020 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради   на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі №910/17843/19, призначено справу до розгляду на 07.04.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи, що, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID - 19" (із змінами) та встановленим карантинним режимом, Північний апеляційний господарський суд повідомляє, що судове засідання, призначене на 07.04.2020 не відбудеться.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 02.06.2020.
25.05.2020 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради   надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.).
Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розумних строків судового розгляду, правову та фактичну складність даної справи, колегія суддів відмовляє позивачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу у судовому засіданні 02.06.2020.

Позиції учасників справи

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка в судове засідання сторін або інших учасників справи обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

27.12.2018 між Міським комунальним лікувально-профілактичним закладом Міська лікарня № 1 м. Олександрії правонаступником якого є позивач (далі - поклажодавець, позивач) та ТОВ «Сігма-Констракшин», яке змінило найменування на ТОВ «Ліг-Статус» (далі - зберігач, відповідач) було укладено Договір відповідального зберігання майна № 2, за умовами якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання майно, зазначене у додатку до цього договору та актах приймання - передачі (надалі - «Майно») на умовах, визначених цим договором та законодавством України. Зберігач зобов`язується повернути майно поклажодавцю у схоронності.
Згідно з п. 1.2. Договору асортимент, кількість майна, яке передається на відповідальне зберігання, вказується у додатку до цього договору та відповідних актах приймання - передачі, які є невід`ємною частиною цього договору.
У Додатку 1 до договору № 2 від 27.12.2018 сторони визначили 27 найменувань майна, одиниці виміру і його вартість.
Відповідно до п. 2.2. Договору факт передачі майна зберігачу на зберігання із зазначенням кількісно - якісних характеристик фіксується Актом приймання - передачі майна на відповідальне зберігання, який підписується уповноваженими представниками сторін.
Згідно з п. 2.3. Договору якщо при прийманні майна будуть виявлені пошкодження та недоліки, котрі можуть бути виявлені при поверхневому огляді, зберігач повинен документально оформити виявлені недоліки (зробити відповідні помітки у Акті приймання - передачі майна на відповідальне зберігання).
У п. 7.1. Договору сторони погодили строк дії договору - до 31.03.2019 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Згідно з Додатковою угодою № 1 до Договору сторони дійшли домовленості продовжити зберігання майна до 31.05.2019.
З урахуванням наведених обставин, у зв`язку із закінченням строку договору, позивачем було направлено відповідачу лист від 14.05.2019 №1231, претензію від 14.05.2019 №1232 та претензію від 19.08.2019 № 592 з вимогою про повернення майна, які відповідачем не були задоволені, що стало підставою для звернення з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Згідно ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
Як свідчать матеріали справи, між позивачем і відповідачем було укладено Договір відповідального зберігання майна № 2 від 27.12.2018, за умовами якого позивач передає, а відповідач приймає на відповідальне зберігання майно, зазначене у додатку до цього договору та актах приймання - передачі (надалі - «Майно») на умовах, визначених цим договором та законодавством України.
Факт передачі майна зберігачу на зберігання із зазначенням кількісно - якісних характеристик фіксується Актом приймання - передачі майна на відповідальне зберігання, який підписується уповноваженими представниками сторін (п. 2.2. Договору).
Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.  627 ЦК України).
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачем не надано до матеріалів справи у відповідності до вимог п. 2.2. Договору Акта приймання - передачі майна на відповідальне зберігання, за яким можна було б ідентифікувати відповідне майно за кількісними ознаками, характеристиками, тощо.
На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, оскільки позивачем не зазначено достовірних описів, ознак та характеристик заявленого до повернення майна (що виключає можливість його ідентифікації та індивідуалізації) можливість встановлення і витребування такого майна за його індивідуальними ознаками виключається, тому позовні вимоги про зобов`язання повернути майно на загальну суму 674  708,52 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги про зобов`язання повернути майно на загальну суму 674 708, 52 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з Акту приймання-передачі Майна на відповідальне зберігання за Договором відповідального зберігання майна №2 від 27.12.2018, копію якого було додано апелянтом до апеляційної скарги, він не містить відомостей, за якими можна було б ідентифікувати відповідне майно за кількісними ознаками характеристиками.
У вказаному акті лише зазначено, що Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання майно згідно додатка №1 до договору №2 від 27 грудня 2018 року.
При цьому, як свідчать матеріали справи, саме у Додатку 1 до договору № 2 від 27.12.2018 сторони визначили 27 найменувань майна, одиниці виміру і його вартість, який був доданий позивачем до позовної заяви, та який підлягав оцінці судом першої інстанції.
Обґрунтовуючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції зазначив, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
При цьому суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що у судовому засіданні 20.01.2020 позивачем не було заявлено клопотання про поновлення строку для долучення до матеріалів справи додаткових доказів на підтвердження своїх позовних вимог.
Проте, суд першої інстанції не врахував, що приписами ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Крім того, колегія суддів враховує, що при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством для справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Отже, суд першої інстанції, керуючись завданням господарського судочинства, з метою ефективного захисту порушених прав учасників судового процесу, мав сприяти в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Колегія суддів бере до уваги те, що у позовній заяві позивач зазначав про те, що саме Додаток 1 до договору № 2 від 27.12.2018 містить перелік майна, що передається на відповідальне зберігання, загальною кількістю 27 найменувань майна.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у порушення норм процесуального права, не надав оцінку кожному наданому позивачем доказу окремо, а також взаємному зв`язку доказів у їх сукупності через неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на встановлені вище обставини, вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути Комунальному підприємству «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради, майно відповідно до переліку, зазначеного в Додатку 1 до договору відповідального зберігання майна №2 від 27.12.2018, загальною вартістю 674 708,52 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст.  129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі №910/17843/19 скасувати.
2.          Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
3.          Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліг - Статус» (01133, м. Київ, вул. Новогоспітальна, 5, ідентифікаційний код 40922178) повернути Комунальному підприємству «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Ярмаркова, 15, ідентифікаційний код 05493838), майно відповідно до переліку, зазначеного в Додатку 1 до договору відповідального зберігання майна №2 від 27.12.2018, загальною вартістю 674  708,52 грн.
4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліг - Статус» (01133, м. Київ, вул. Новогоспітальна, 5, ідентифікаційний код 40922178) на користь Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Ярмаркова, 15 ідентифікаційний код 05493838) 10  120 (десять тисяч сто двадцять) грн. 65 коп. судового збору у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, та 15  180 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 94 коп. судового збору у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
5.          Матеріали справи № 910/17843/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
6.          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 12.06.2020

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Гаврилюк