Постанова                                      
Іменем України                                 
 
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 173/2240/16-ц
провадження № 61-41591св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В..
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк»,
відповідачі: товарна біржа «Придніпров`є», ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товарної біржи «Придніпров`є» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року у складі судді Шевченко О. Ю. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О.,                  Ткаченко І. Ю., Пищиди М. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулось до суду із позовом до товарної біржи «Придніпров`є» (далі - ТБ «Придніпров`є»), ОСОБА_1 про визнання відкритих біржових торгів недійсними.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору кредитної лінії № 156/1 від 21 січня 2010 року з урахуванням додаткових договорів № 1               від 29 червня 2010 року та № 2 від 1 червня 2011 року відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» надало товариству з обмеженою відповідальністю «Магеллангрупп» кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом кредитування в розмірі 30 000 000 грн зі сплатою  18,5 % річних та строком повернення не пізніше 20 січня 2013 року.
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 січня 2010 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 (надалі - іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 11/156/1, відповідно до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно загальною договірною вартістю 8 970 040 грн, а саме: 1) комплекс, автозаправочна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: літ. «А» будівля оператора, загальною площею 8,3 кв. м;           літ. «Б», «Б-1» ємкості для ГСМ 2-шт.; літ. «В» навіс, розташований на земельній ділянці площею 1 516 кв. м (надалі - предмет іпотеки І); 2) автозаправочна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , складається з:             літ. «А-1» заправка, загальною площею 38,3 кв. м; літ. «а-1» ґанок; літ. «а'-1» ґанок; літ. «а''-1» ґанок;  І мощення; II мощення; літ. «к» колодязь, розташована на земельній ділянці площею 3 134 кв. м (надалі - предмет іпотеки II); 3) нежитлова будівля, автозаправочна станція, яка складається з: літ. «А-1» будівля АЗС, загальною площею 12,6 кв. м; літ. «Б-1» вбиральня; 1, 2, 3 заправочні колонки; 4, 5, 6, 7, 8 паливні резервуари; 9 огорожа; І, II мостіння та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (надалі - предмет іпотеки III); 4) земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0,1218 га, цільове призначення якої - для комерційної діяльності (обслуговування АЗС), кадастровий номер 1225684400:03:059:0001 (надалі - предмет іпотеки IV).
Позичальник ТОВ «Магеллангрупп» у строк, визначений умовами кредитного договору, а саме 20 січня 2013 року, та по сьогоднішній день свої зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» в повному обсязі не виконав.
23 липня 2013 року банк звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмети іпотеки, за результатом розгляду якого заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області                            від 28 листопада 2013 року по справі № 173/2047/13-ц з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі               37 429 050 грн, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 29 442 208 грн 04 коп., строкових нарахованих процентів станом на                           10 вересня 2013 року - 149 227 грн 63 коп., простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 3 132 823 грн 91 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3 173 064 грн 80 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів - 113 404 грн, 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів -             24 277 грн 93 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 654 294 грн 87 коп., втрати від інфляції через несвоєчасне погашення основного боргу - 737 240 грн 98 коп., втрати від інфляції через несвоєчасну сплату процентів - 2 508 грн 01 коп., шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки.
Способом реалізації предметів іпотеки рішенням суду було визначено продаж банком, як іпотекодержателем, від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною не менше: предмет іпотеки І - 1 928 286 грн, предмет іпотеки II - 2 074 972 грн; предмет іпотеки III - 1 799 798 грн; предмет            іпотеки IV - 407 414 грн.
30 липня 2015 року заступником начальника філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» - начальником відділу банківської безпеки ОСОБА_3 з ТБ «Придніпров`є» було підписано договір про надання послуг № 30/07, відповідно до пункту 1.1 якого біржа зобов`язалась за плату організувати та провести відкриті біржові торги (аукціон) з реалізації предметів іпотеки.
Цього ж дня заступником начальника філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» - начальником відділу банківської безпеки ОСОБА_3 біржі було надано заяви № № 1-4 від 30 липня 2015 року на надання послуг із проведення відкритих біржових торгів (аукціону).
18 грудня 2015 року біржою проведені відкриті біржові торги з реалізації предметів іпотеки, переможцем яких визначено ОСОБА_1 , про що складено протоколи про проведення відкритих біржових торгів з продажу майна: № 12181 - лот 1 (предмет іпотеки III продано за 1 160 000 грн);                   № 12182 - лот 2 (предмет іпотеки IV продано за 260 000 грн); № 12183 -                лот  3 (предмет іпотеки І продано за 1 240 000 грн); № 12184 - лот 4                 (предмет іпотеки II продано за 1 465 000 грн).
Банк вказував, що дії біржі щодо проведення відкритих біржових торгів та оформлення їх результатів суперечать вимогам чинного законодавства України, порушили порядок виконання заочного рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області                                 від 28 листопада 2013 року у справі № 173/2047/13-ц, а також порушують права та не відповідають інтересам АТ «Ощадбанк». Так, рішенням суду про звернення стягнення на предмети іпотеки встановлено єдиний спосіб їх реалізації - шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», що не передбачає проведення будь-яких торгів, тим більше біржових. Під час підписання заяв на надання послуг із проведення відкритих біржових торгів та затвердження протоколів про проведення відкритих біржових торгів представник Філії діяв з перевищенням своїх повноважень, наданих йому АТ «Ощадбанк». Реалізація майна на відкритих біржових торгах здійснена за неналежною (заниженою) ціною, що суперечить рішенню суду від 28 листопада 2013 року. Так, продаж предметів іпотеки здійснено за 4 125 000 грн, що на 2 085 470 грн менше, ніж визначено рішенням суду. Під час реалізації предметів іпотеки біржею порушено положення Закону України «Про товарну біржу», статуту біржі та власних правил біржової торгівлі, що є обов`язковими для проведення біржових торгів.
АТ «Ощадбанк» посилалось на те, що відкриті біржові торги з реалізації предметів іпотеки, як угода, суперечать вимогам закону, а тому підлягають визнанню недійсними на підставі частини першої статті 215 ЦК України як такі, що не відповідають вимогам частин першої, другої, п`ятої статті               203 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене банк просив суд: визнати недійсними відкриті біржові торги з продажу нежитлової будівлі АЗС, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна № 12181 - лот 1 від 18 грудня 2015 року; визнати недійсними відкриті біржові торги з продажу майна - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна №12182 - лот 2            від 18 грудня 2015 року; визнати недійсними відкриті біржові торги з продажу майна - комплексу, автозаправочної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів(аукціону) з продажу майна № 12183 - лот 3 від 18 грудня 2015 року; визнати недійсними відкриті біржові торги з продажу майна - автозаправочної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна № 12184 - лот 4                   від 18 грудня 2015 року.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено.
Визнано недійсними відкриті біржові торги з продажу нежитлової будівлі автозаправочної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна № 12181 - лот 1 від 18 грудня 2015 року.
Визнано недійсними відкриті біржові торги з продажу майна - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Царичанський р-н., с. Прядівка, оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна № 12182 - лот 2 від 18 грудня 2015 року.
Визнано недійсними відкриті біржові торги з продажу майна - комплексу автозаправочної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна № 12183 - лот 3 від 18 грудня 2015 року.
Визнано недійсними відкриті біржові торги з продажу майна - автозаправочної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оформлені протоколом про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна № 12184 - лот 4 від 18 грудня 2015 року.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відкриті біржові торги з реалізації предметів іпотеки, оформлені протоколами від 18 грудня               2015 року, суперечать вимогам закону, зокрема, ЦК України, Закону України «Про товарну біржу», Правилам біржової торгівлі на ТБ «Придніпров`є», а тому наявні підстави для визнання їх недійсними.
Мотивуючи судове рішення про задоволення позову, місцевий суд виходив із того, що ОСОБА_3 , як представник ПАТ «Ощадбанк», не мав повноважень на укладення від імені банку договору про надання послуг                від 30 липня 2015 року № 30/07, не міг подавати заяви на надання послуг із проведення відкритих біржових торгів (аукціону), затверджувати протоколи про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна (предметів іпотеки), на підставі яких в подальшому було реалізовано майно, іпотекодержателем якого є ПАТ «Ощадбанк».
Також суд зазначав, що під час проведення відкритих біржових торгів з продажу предметів іпотеки ТБ «Придніпров`є» зменшувало початкову ціну майна на 15 % від початкової (попередньої) вартості без будь-яких обґрунтувань, тим самим фактично зменшило загальну вартість проданого майна на загальну суму 2 085 470 грн, ніж було визначено рішенням суду.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня             2018 року апеляційну скаргу ТБ «Придніпров`є» задоволено частково.
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду «що ОСОБА_3 , як представник ПАТ «Державний ощадний банк України», не мав повноваження на укладання від імені банку договору про надання послуг № 30/07 від 30 липня 2015, подавати заяви на надання послуг із проведення відкритих біржових торгів (аукціону), затверджувати протоколи про проведення відкритих біржових торгів (аукціону) з продажу майна (предметів іпотеки), на підставі яких, в подальшому було реалізовано майно, іпотекодержателем якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», а також «… що під час проведення відкритих біржових торгів з продажу предметів іпотеки товарна біржа «Придніпров`я» зменшувала початкову ціну майна на 15% від початкової (попередньої) вартості майна без будь-яких обґрунтувань, що підтверджується відповідними протоколами від 2 вересня 2015 року, 6 жовтня 2015 року, 11 листопада 2015 року та 18 грудня 2015 року   (а. с.27, 29, 31, 33-36), тим самим фактично зменшивши загальну вартість проданого майна на загальну суму 2 085 470 грн, ніж було визначено в рішенні суду».
У решті рішення залишено без змін.
 
Виключаючи з мотивувальної частині рішення місцевого суду посилання на відсутність повноважень ОСОБА_3 , апеляційний суд, врахувавши положення частини четвертої статті 82 ЦПК України, зазначив, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08 серпня 2017 року встановлено, що, укладаючи договір про надання послуг від 30 липня 2015 року № 30/07, заступник начальника філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» - начальник відділу банківської безпеки ОСОБА_3 діяв у межах наданих йому повноважень Положеннями та довіреністю, а сам договір було прийнято позивачем до виконання. Вказана постанова залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 21 листопада 2017 року.
Також апеляційний суд зазначив, що висновки місцевого суду про те, що                   ТБ «Придністров`є» зменшувало ціну майна на 15 % від початкової (попередньої) вартості майна без будь-яких обґрунтувань, є помилковими, оскільки відповідно до пункту 2.5 договору про надання послуг від 30 липня 2015 року № 30/07 у випадку визнання відкритих біржових торгів такими, що не відбулися, початкова вартість продажу майна кожних наступних відкритих біржових торгів зменшується на 15 % відносно початкової вартості майна попередніх відкритих біржових торгів.    
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ТБ «Придністров`є», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У серпні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду надійшла касаційна скарга ТБ «Придністров'є».
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання                                      ТБ «Придністров`є» про відмову від касаційної скарги, у якому останнє просило прийняти відмову від касаційної скарги та закрити касаційне провадження.
 
Листом судді Верховного Суду ТБ «Придністров`є» повідомлено про необхідність надати нотаріально засвідчену заяву про відмову від касаційної скарги.
 
Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2020 року № 1072/0/226-20 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня  2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
На час призначення справи до розгляду ТБ «Придністров'є» не надало нотаріально засвідченої заяви про відмову від касаційної скарги.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Узагальнені доводи касаційної скарги зводяться до того, що позивач звертався до суду за для оскарження не правочину (угоди) відчуження майна з прилюдних торгів, який належить до угод купівлі-продажу, а результатів торгів, оформлених протоколом, а тому суди попередніх інстанцій помилково у судових рішенням посилались на положення статей 215 та 203 ЦК України.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ТБ «Придніпров`є» від ПАТ «Ощадбанк», у якому вказано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області                            від 28 листопада 2013 року по справі № 173/2047/13-ц з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 429 050 грн, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 29 442 208 грн 04 коп., строкових нарахованих процентів станом на                           10 вересня 2013 року - 149 227 грн 63 коп., простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 3 132 823 грн 91 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3 173 064 грн 80 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів - 113 404 грн, 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів -             24 277 грн 93 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 654 294 грн 87 коп., втрати від інфляції через несвоєчасне погашення основного боргу - 737 240 грн 98 коп., втрати від інфляції через несвоєчасну сплату процентів - 2 508 грн 01 коп., шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки.
Способом реалізації предметів іпотеки рішенням суду було визначено продаж банком, як іпотекодержателем, від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною не менше: предмет іпотеки І - 1 928 286 грн, предмет іпотеки II - 2 074 972 грн; предмет іпотеки III - 1 799 798 грн; предмет            іпотеки IV - 407 414 грн. Рішення суду набрало законної сили 24 червня              2014 року.
 
30 липня 2015 року між ПАТ «Ощадбанк» в особі заступника начальника            філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» - начальника відділу банківської безпеки - ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності, (Замовник) та ТБ «Придніпров`є» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг № 30/07. Відповідно до умов договору Виконавець зобов`язався організувати та провести відкриті біржові торги (аукціон) з реалізації майна, що перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанку», власником якого є ОСОБА_2 . Перелік майна, що підлягає продажу на відкритих біржових торгах (аукціоні) визначено в додатку № 1 до договору, а порядок організації та проведення відкритих біржових торгів визначено в додатку № 2 до договору.
 
На виконання умов договору заступником начальника філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 було подано заяви на надання послуг із проведення відкритих біржових торгів (аукціону).
 
14 листопада 2015 року у віснику ТБ «Придніпров`є» було розміщено повідомлення про те, що 18 грудня 2015 року відбудуться відкриті біржові торги (аукціон) з реалізації майна; зазначено розмір гарантійного внеску, порядок прийому заявок на участь.
 
18 грудня 2015 року біржою проведені відкриті біржові торги з реалізації предметів іпотеки, переможцем яких визначено ОСОБА_1 , про що складено протоколи про проведення відкритих біржових торгів з продажу майна: № 12181 - лот 1 (предмет іпотеки III продано за 1 160 000 грн);                   № 12182 - лот 2 (предмет іпотеки IV продано за 260 000 грн); № 12183 -                лот  3 (предмет іпотеки І продано за 1 240 000 грн); № 12184 - лот 4 (предмет іпотеки II продано за 1 465 000 грн).
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ТБ «Придніпров`є» здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону  від 03 жовтня 2017 року  № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Положенням частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ТБ «Придніпров`є»підлягає залишенню без задоволення.

 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.
 
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Положеннями статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актам цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Відповідно до частин першої, четвертої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
 
З огляду на положення статті 202 ЦК України відкриті біржові торги є за своєю правовою природою багатостороннім правочином, оскільки в них мають місце всі елементи, притаманні правочину. Під час проведення торгів ліцитатор та учасники торгів певними діями визначили переможця торгів та ціну продажу майна, результатом проведення торгів стало визначення покупця - переможця торгів та підписання протоколу ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об`єкта.
 
Враховуючи те, що положеннями статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, підписання протоколу торгів ліцитатором та покупцем є укладенням ними (ліцитатором та покупцем) угоди.
 
Вказане узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини четвертої            статті 656 ЦК України, які визначають, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.
 
Виходячи з вищенаведеного, доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій помилково застосували норми статей 215, 203 ЦК України, є безпідставними, оскільки відчуження майна з відкритих біржових торгів належить до угод купівлі-продажу, а тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостої статті 203 ЦК України, яким кореспондує частина перша статті 215 ЦК України.
 
Згідно з пунктом 2.1 Правил біржової торгівлі на ТБ «Придніпров`є» біржова торгівля - це діяльність Біржі та учасників біржових торгів, спрямована на укладання біржових угод відповідно до цих Правил та чинного законодавства України; біржова угода - це зафіксоване Біржею прийняття учасниками електронних біржових торгів прав і зобов`язань щодо купівлі-продажу (поставки, міни) відповідного товару.
 
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» та пунктом 9.1.6 статуту Біржі встановлено, що біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.
 
Згідно статті 16 Закону України «Про товарну біржу» та пункту 9.2.1 статуту Біржі брокери є фізичними особами, зареєстрованими на біржі відповідно до її статуту, обов`язки яких полягають у виконанні доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій шляхом підшукування контрактів і поданні здійснюваних ними операцій для реєстрації на біржі. 
 
Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Правил біржової торгівлі на ТБ «Придніпров`є» учасники біржових торгів - це члени Біржі та брокери, які отримали право укладати біржові угоди в торгово-операційних залах.
 
Відповідно до пункту 2.1 статті 2, пункту 3.1 статті З Правил біржової торгівлі на ТБ «Придніпров`є» до участі в біржових торгах по відповідних секціях допускаються постійні члени Біржі (засновники Біржі та юридичні або фізичні особи, прийняті до її складу згідно зі Статутом Біржі, які сплатили вступний внесок та мають біржове місце чи певну кількість біржових місць) та юридичні особи та фізичні особи - підприємці, акредитовані на Біржі відповідно до Положення про надання в оренду біржових місць на Біржі як непостійні члени Біржі (брокерські контори). Непостійні члени Біржі приймають участь в біржових торгах через уповноважених брокерів. Постійний член Біржі має право приймати участь у біржових торгах особисто від свого імені або через свого представника (брокера).
 
Проведення відкритих біржових торгів з реалізації предметів іпотеки за участю брокерів передбачалось, зокрема, і пунктами 12 та 14 додатку 2 до договору про надання послуг від 30 липня 2015 року 30/07.
 
Отже, для подання заяв на продаж предметів іпотеки АТ «Ощадбанк» мало перебувати на обліку Біржи як її постійний або непостійний член, а фізична особа ОСОБА_1 могла приймати участь в біржових торгах, будучи її постійним членом або як непостійний член, але діяти при цьому через уповноважених брокерів.
 
Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що заяву на продаж предметів іпотеки прийнято Біржею від АТ «Ощадбанк» як особи, яка не мала статусу учасника біржових торгів, а до участі у біржових торгах, які відбулись 18 грудня                 2015 року, було допущено ОСОБА_1 , яка не була прийнята до складу Біржи як постійний член, проте діяла від свого імені особисто, а не через уповноважених брокерів, що є порушенням статуту ТБ «Придніпров`є», Закону України «Про товарну біржу» та Правил біржової торгівлі на                                        ТБ «Придніпров`є».
 
Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що банком не доведено порушення його прав проведеними торгами на біржі, не можуть бути прийняті судом, оскільки самі торги відбулись за участю учасників, які не були на час їх проведення постійними членами або діяли без уповноважених брокерів як непостійні члени. 
 
Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення          від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). 
 
Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог              статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано задовольнили позов ПАТ «Ощадбанк».
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товарної біржи «Придніпров'є» залишити без задоволення.
 
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович