Постанова
Іменем України
 
01 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 359/8275/17
провадження № 61-46861св18
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
третя особа - ОСОБА_2 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2018 року у складі судді Муранової-Лесів І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Іванченка М. М., Рубан С. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.
Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що він працює в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаді начальника служби планування та оперативного управління. 
Наказом ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 24 липня 2017 року № 11-07/1-1039/п йому, відповідно до статті 147 КЗпП України, оголошено догану у зв`язку з порушенням вимог пунктів 2.1, 2.8 та 3.10 «Положення служби планування та оперативного управління» від 09 грудня 2016 року № 29-05-40 (далі - Положення) та пункту 4.4 «Посадової інструкції начальника служби планування та оперативного управління» від 08 грудня 2016 року № 29-05/2-96. 
Крім того, цим наказом також оголошено догану старшому диспетчеру-координатору об`єднаного диспетчерського центру аеропорту служби планування та оперативного управління ОСОБА_2 , який є третьою особою у справі. 
Позивач вказував, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення стала службова записка від 11 липня 2017 року № 41-10-1/23 «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» та пояснення позивача і третьої особи. Позивач стверджував, що не порушував зазначених у наказі приписів Положення та «Посадової інструкції начальника служби планування та оперативного управління», оскільки діяв в умовах нештатної ситуації відповідно до приписів Положення, та не вважав себе винним у порушенні обов`язків та умов правил внутрішнього трудового розпорядку чи умов колективного договору. Також зазначав, що відповідачем порушений місячний строк на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, який сплив 21 липня 2017 року, з огляду на те, що нештатна ситуація мала місце 21 червня 2017 року. В порушення строку, зазначеного у статті 148 КЗпП України, його ознайомлено з наказом 24 липня 2017 року.
Водночас позивач вказував, що 31 липня 2017 року на підставі розпорядження № 21-10-198 «Про створення комісії та проведення службового розслідування» було визначено склад комісії та проведено внутрішнє службове розслідування. Згідно з актом від 14 вересня 2017 року № 21-26-2 «Службового розслідування обставин щодо обслуговування рейсу WRC 7614 AYT -KBP» в ході службового розслідування було встановлено, що рішення щодо наземного обслуговування вказаного рейсу приймалося без узгодження із змінним начальником аеропорту ОСОБА_3 , ця інформація була надана останнім усно іншому змінному начальнику ОСОБА_4 при передачі зміни 21 червня 2017 року без відповідного запису до Журналу прийому-передачі зміни, а тому складом комісії було вирішено надати відповідні документи генеральному директору для поновлення службового розслідування та перегляду справи «Щодо застосування дисциплінарного стягнення». Але, справа не була переглянута.
Позивач стверджував, що його дії по прийняттю 21 червня 2017 року, узгодженого з іншими структурними підрозділами аеропорту, рішення з негайної висадки пасажирів та розгрузки багажу при аварійній посадці не суперечить приписам Положення та «Посадової інструкції начальника служби планування та оперативного управління», оскільки відсутній обов`язок погоджувати таке рішення зі змінним начальником аеропорту, який йому, як начальнику служби планування та оперативного управління підпорядковується. 
Позивач вважав, що відповідачем не вмотивовано висновків щодо порушення ним посадової інструкції та не враховано нестандартність ситуації, яка мала місце при аварійній посадці літака 21 червня 2017 року, та порушено місячний строк з дня виявлення проступку, що є грубим порушенням статті 148 КЗпП України.
З урахуванням наведеного, позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 24 липня 2017 року № 11-07/1-1039/п про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до нього, начальника служби планування та оперативного управління.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 24 липня 2017 року №11-07/1-1039/п про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1 , начальника служби планування та оперативного управління.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось з порушенням діючого на підприємстві Порядку про застосування дисциплінарного стягнення: без проведення службового розслідування та, відповідно, без акту про результати такого розслідування. Також зауважено, що дотримання встановленого Порядку про застосування дисциплінарного стягнення могло б запобігти необґрунтованому накладенню дисциплінарного стягнення на позивача, про що свідчить проведене службою планування та оперативного управління службове розслідування, акт якого від 14 вересня 2017 року № 21-26-2 був долучений позивачем до позовної заяви. Відповідно до цього акта комісією працівників служби, зокрема, встановлено, що алгоритм дій щодо наземного обслуговування рейсу WRC7614 21 червня 2017 року був узгоджений з керівником польотів, інспектором з безпеки польотів та ЗНА ОСОБА_3 .
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишено без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У листопаді 2018 року ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» мотивована тим, що суди не надали правову оцінку поняттям «робоче місце» та «ненормований робочий день», тому не застосували норми матеріального права, які необхідно було застосувати до спірних правовідносин.
Також заявник у касаційній скарзі наводить аргументи неправильного застосування судами норм матеріального права, а саме статей 147-1 - 149 КЗпП України та не врахував, що притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності забезпечується не тільки роботодавцем своїх внутрішніх документів, а й дотриманням ним норм законодавства. Крім того заявник зазначає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення здійснювалось на підставі службової записки начальника відділу запобіганню корупції та внутрішніх розслідувань, який безпосередньо підпорядковується генеральному директору, що узгоджується з вимогами пункту 3.2. Порядку про застосування дисциплінарного стягнення від 12 листопада 2015 року № 01-07-269.
Крім того, заявник у касаційній скарзі вказує на те, що неправильним є висновки судів, що датою виявлення проступку слід було вважати 22 червня 2017 року, тобто дату складання доповідної записки змінного начальника аеропорту ОСОБА_3 , якою останній повідомив першого заступника генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_5 про обставини, які за своїм змістом стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Так наявні в матеріалах цього дисциплінарного стягнення документи, в яких зафіксовано дати їх оформлення, свідчать, що заходи, в результаті яких відповідачем було виявлено проступок позивача, тривали в першу декаду липня 2017 року і закінчились оформленням службової записки від 11 липня 2017 року № 41-10-1/23 на ім`я генерального директора, якою запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Тому, саме з датою затвердження вказаної службової записки - 11 липня 2017 року, слід пов`язувати день виявлення проступку позивача, а отже й наказ від 24 липня 2017 року № 11-07/1-1039/п виданий в межах одного місяця з дня виявлення відповідачем проступку. Крім того, суди не врахували, що позивач в період з 03 липня до 07 липня 2017 року перебував у відпустці, тому останній день місячного строку для застосування до позивача дисциплінарного стягнення є 26 липня 2017 року, отже відповідачем такий строк не пропущений.  
Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та надано строк для надання відзиву.
Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання відзиву на касаційну скаргу.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків  суду не спростовують.
Фактичні обставини справи встановлені судами
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаді начальника служби планування та оперативного управління з 26 вересня 2013 року до 30 листопада 2017 року.
Наказом генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» Рябікіна П. Б. від 24 липня 2017 року № 11-07/1-1039/п «Щодо застосування дисциплінарного стягнення», ОСОБА_1 , начальнику служби планування та оперативного управління, у зв`язку з порушенням ним вимог пунктів 2.1,2.8 та 3.10 «Положення служби планування та оперативного управління» від 09 грудня 2016 року № 29-05-40 та вимог пункту 4.4 «Посадової інструкції начальника служби планування та оперативного управління» від 08 грудня 2016 року № 29-05/2-96, відповідно до статті 147 КЗпП України,-оголошено догану. Підставою для винесення наказу зазначено: службова записка «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 11 липня 2017 року № 41-10-1/23 з додатками, пояснювальна записка ОСОБА_1 .
Пунктами 2.1, 2.8 та 3.10 «Положення служби планування та оперативного управління» визначено, що головними завданнями служби планування та оперативного управління є: забезпечення безперебійного функціонування підприємства, з належним рівнем безпеки та регулярності польотів, шляхом постійного моніторингу виробничого процесу; запобігання виникненню збійних та нестандартних ситуацій; забезпечення виконання добового плану польотів в частині, що стосується розподілу інфраструктури аеропорту, технічних рухомих та нерухомих ресурсів ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», контроль виконання технологій надання послуг з наземного обслуговування та підготовки рейсів до відправлення, інформаційне супроводження добового плану польотів аеропорту «Бориспіль». З метою виконання покладених на структурний підрозділ завдань, служба планування та оперативного управління: координує роботу служб аеропорту та підприємств-суміжників по своєчасному забезпеченню наземного обслуговування повітряних суден.
Згідно з пунктом 4.4 Посадової інструкції начальника служби планування та оперативного управління від 08 грудня 2016 року № 29-05/2-96 начальник служби планування та оперативного управління організовує та контролює роботу підлеглого персоналу згідно з вимогами діючого законодавства, відповідно до виробничих програм, договірних зобов`язань, календарних графіків та добових планів польотів, наказів та інших керівних документів Уповноваженого органу управління, внутрішніх документів підприємства.
Судом першої інстанції були встановлені події в хронологічному порядку дій ОСОБА_1 щодо зміни місця планової стоянки літака рейсу АК «Роза Вітрів»  WRC7614 AYТ-КВР 21 червня 2017 року, висадки пасажирів та вивантаження багажу з вказаного літака.
Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права 
Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (частина друга статті 148 КЗпП України).
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 149 КЗпП України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган, в силу частини третьої статті 149 КЗпП України, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Головними завданнями служби планування та оперативного управління є: забезпечення безперебійного функціонування підприємства, з належним рівнем безпеки та регулярності польотів, шляхом постійного моніторингу виробничого процесу; запобігання виникненню збійних та нестандартних ситуацій (пункт 2.1 Положення про службу планування та оперативного управління). Організація виконання комплексу заходів для негайних та ефективних дій щодо надання допомоги пасажирам, членам екіпажу повітряного судна у разі виникнення або загрози виникнення авіаційної події на території аеропорту та в районі аеродрому (пункт 2.2 Положення). Здійснення планування добового плану польотів та оперативне управління виробничими процесами аеропорту (пункт 2.5 Положення). Організація та координація роботи/взаємодії служб аеропорту і суміжних підприємств при наданні послуг з наземного обслуговування рейсів із запереченням регулярності відправлень та безпеки польотів, розробка заходів по їх підвищенню (пункт 2.7 Положення). Забезпечення виконання добового плану польотів в частині, що стосується розподілу інфраструктури аеропорту, технічних рухомих та нерухомих ресурсів ДП «Міжнародного аеропорту «Бориспіль», контроль виконання технологій надання послуг з наземного обслуговування та підготовки рейсів до відправлення, інформаційне супроводження добового плану польотів аеропорту «Бориспіль» (пункт 2.8 Положення).
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, визначившись правильно з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог з підстав, викладених у рішенні.
Судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено, що позивач діяв в межах своїх повноважень, на виконання покладених на нього обов`язків у відповідності до завдань, що покладені на Службу планування та оперативного управління. Позивач у нештатній ситуації з дотриманням посадової інструкції, оперативно організував висадку пасажирів з літака, який мав пошкодження, через які не міг самостійно дістатись до запланованого місця стоянки, при цьому його дії не призвели до будь-яких негативних наслідків.
Судами першої та апеляційної інстанції також встановлено, що в розпорядженні відповідача були матеріали перевірки, проте, уповноважений власником орган, до повноважень якого віднесено накладення дисциплінарних стягнень, не надав їм належної оцінки та прийняв необґрунтоване рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Аналізуючи наведені положення, з урахуванням пояснень свідків та наданих сторонами доказів, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що забезпечення безперебійного функціонування підприємства, з належним рівнем безпеки та регулярності польотів, шляхом постійного моніторингу виробничого процесу; запобігання виникненню збійних та нестандартних ситуацій - є одним із найголовніших завдань служби, яке і було виконано позивачем, дії якого в першу чергу забезпечили безпеку пасажирів, шляхом оперативної їх висадки з літака, який в силу наявних несправностей мав протягом тривалого часу в літній період буксируватись до запланованого місця стоянки.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхилив доводи відповідача щодо перевищення позивачем своїх повноважень при прийнятті ним рішення про зміну стоянки повітряного судна, а також надав оцінку аргументам відповідача, за якими позивач не мав права, не перебуваючи на території аеропорту виконувати свої посадові обов`язки, так як не мав достатньої інформації про ситуацію в аеропорту. Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що всі дії позивача були зкоординовані через його підлеглих в телефонному режимі (дистанційно). 
Відповідно до пункту 1.6 Посадової інструкції начальника служби планування та оперативного управління від 08 грудня 2016 року № 29-05/2-96 (т.1 а.с.28) начальник СПтаОУ є працівником з ненормованим робочим днем і працює з 5-ти денним робочим тижнем відповідно до Правил про внутрішній трудовий розпорядок працівників підприємства. 
Згідно з пунктом 1.2 та 1.3 Посадової інструкції, начальник служби планування та оперативного управління безпосередньо підпорядковується першому заступнику генерального директора.
Пунктом 1.1 Посадової інструкції змінного начальника аеропорту служби планування та оперативного управління від 08 грудня 2016 року № 29-05/2-97 передбачено, що змінний начальник аеропорту - працівник ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», який координує роботу начальників змін структурних підрозділів оперативної зміни підприємства, безпосередньо підпорядковується начальнику служби планування та оперативного управління (посада позивача).
Також, відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 4.10 Посадової інструкції старшого диспетчера-координатора об`єднаного диспетчерського центру аеропорту служби планування та оперативного управління від 06 березня 2015 року № 21-05/1-10, на якій працював  ОСОБА_2 , старший диспетчер-координатор об`єднаного диспетчерського центру аеропорту служби планування та оперативного управління ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» здійснює оперативне управління робочою зміною ОДЦА; безпосередньо підпорядкований начальнику ОДЦА, оперативно підпорядкований змінному начальнику аеропорту; здійснює організаційні заходи щодо координації робіт, пов`язаних з наземним обслуговуванням ПС, з метою запобігання виникнення збійних ситуацій та відправлення рейсів за встановленим часом, особисто контролює хід підготовки літерних рейсів.
Отже, як зазначив апеляційний суд, нештатна ситуація з аварійної посадки 21 червня 2017 року літака рейсу WRC 7614 AYТ-КВР авіакомпанії «Роза Вітрів» зумовила виконання позивачем приписів пункту 2.2 Положення служби планування та оперативного управління щодо прийняття рішення щодо вжиття заходів для негайних та ефективних дій щодо надання допомоги пасажирам, членам екіпажу повітряного судна у разі виникнення або загрози виникнення авіаційної події на території аеропорту та в районі аеродрому .
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди позивача з ухваленими у справі судовими рішеннями. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Наведені у касаційній скарзі аргументи аналогічні наведеним в апеляційній скарзі та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 374 ЦПК України, перевірив їх та обґрунтовано спростував, а тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. 
При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, серія A № 303-A, параграф 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), рішення від 27 вересня 2001 року, № 49684/99, параграф 32).
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та зводяться лише до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
У зв`язку з наведеним, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня  2018 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 	В. О. Кузнєцов  	
 	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко