Провадження № 33/4820/220/20 
Справа № 675/227/20 Головуючий в 1-й інстанції Пашкевич Р. В. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В. 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2020 року м.Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Каруна В.П., розглянув в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року,-
В с т а н о в и в :
Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від       03 березня 2020 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працює охоронцем ТОВ «Вітагро», інваліда ІІ групи,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
ОСОБА_1  визнано винним у тому, що 26 січня 2020 року о 06 год. 55 хв., він керував транспортним засобом «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки з ознаками алкогольного сп`яніння він не керував, позаяк вже декілька років не вживає алкоголь за станом здоров`я. Вказує, що висновки про наявність ознак алкогольного сп`яніння є надуманими та такими, що не підтверджуються жодними доказами. Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не довіряв працівникам поліції, які безпідставно почали придумувати підстави для обстеження. Вказує, що поліцейські обґрунтовано зупинили його автомобіль, оскільки в автомобілі перегоріла лампочка освітлення номерного знаку, однак подальші дії працівників поліції були такими, що не ґрунтуються на законі. Працівниками поліції порушені вимоги Інструкції, якою передбачено інформування водія про порядок застосування спеціального технічного засобу. Вказує, що поліцейські не пропонували пройти огляд в медичному закладі, від якого він би не відмовився. В матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд до медичного закладу, а наявний в матеріалах відеозапис є неповним. Суд безпідставно відхилив пояснення свідків, що надані були в судовому засіданні, а взяв за основу їхні письмові пояснення, які були надані працівникам поліції.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавались, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши пояснення адвоката Каруна В.П. в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови з таких підстав.
Доводи апелянта про наявність підстав для скасування постанови суду та закриття провадження в справі знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Апеляційним судом встановлено, що висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, наявні у справі докази не можуть бути покладені в основу доведеності вини  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як видно з оскарженої постанови суд, визнаючи винним  ОСОБА_1   у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на доказ доведеності вини, послався на дані протоколу, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозапис. Однак з такими висновками суду апеляційний суд не погоджується, вважає їх передчасними. Доводи апеляційної скарги про те, що суд, відхиляючи показання свідків в судовому засіданні, не навів обґрунтованих підстав для їх неврахування, поклавши в основу їх письмові пояснення, долучені до протоколу, зміст яких відрізняється від їх показань безпосередньо в судовому засіданні, є підставними.
26 січня 2020 року поліцейським СРПП №3 Ізяславського ВП старшим сержантом поліції Крикуном М.Ю. було складено протокол про вчинення  ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що того ж дня, о 06 год. 55 хв. в м. Ізяславі по вул.Михельській, 1,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або  лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).  У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Апеляційний суд вважає, що в даному випадку при вчиненні працівниками поліції дій, пов`язаних з направленням ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння, були недотримані вимоги вищевказаної Інструкції.
       Згідно даних відеозапису, долученого до матеріалів справи, видно, що  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Від проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся, оскільки працівники поліції взагалі не роз`яснювали  ОСОБА_1  процедуру проходження такого огляду в медичному закладі та не пропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, відтак підстави для висновку, що ОСОБА_1  відмовився від огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку, що передбачено диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутні. 
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як свідчать дані запису фіксування судового засідання, також вказували, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що узгоджується з даними дослідженого апеляційним судом відеозапису. Свідок ОСОБА_2 також вказував, що не чув від водія запаху алкоголю, хоча поліцейський вказував на таку ознаку, а складені поліцейським документи підписав, не читаючи, позаяк поспішав.
За таких обставин, правових підстав для покладення в основу доведеності вини їх письмових пояснень, долучених до протоколу, в яких йшлось про відмову ОСОБА_1 від огляду і в медичному закладі, в суду першої інстанції не було.
Зважаючи на викладене, протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, зважаючи, що працівниками поліції не дотримано вимог вищевказаних нормативних актів щодо направлення особи на огляд на стан алкогольного сп`яніння, а відмова особи від огляду, за умови недотримання поліцейськими такого порядку, виключає настання відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.
З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що за таких обставин у судді місцевого суду не було правових підстав визнавати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити в зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, суд,-
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 384 грн. 20 коп. - скасувати.
Провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1  до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя