ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«09» червня 2020 року 
м. Харків
справа № 615/1541/19-ц
провадження 22ц/818/2781/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Котелевець А.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Колосовської А.Р., 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , представник позивача -  ОСОБА_2 
відповідач - Благодатненська сільська рада Валківського району Харківської області,
третя особа - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба»
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 30 січня 2020 року в складі судді Товстолужського О.В.

в с т а н о в и в:
У  листопаді 2019 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області, третя особа: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба» про визнання права на земельну частку (пай), який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що з 12 листопада 1982 року по 08 червня 1992 року він працював в колгоспі «Дружба». З 08 червня 1992 року по 2000 рік - в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» на посаді інженера та був членом цього підприємства. Однак, його не включено до списку до Державного акту на право колективної власності на землю у зв`язку з виключенням його із членів цього підприємства та поновлено в членах підприємства лише наприкінці 1998 року на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 1998 року.

Із витягу з протоколу № 2 загальних зборів членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» від 29 січня 2000 року вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) по Колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» становить 4,42 га.

Зазначив, що він неодноразово звертався до Валківської районної державної адміністрації Харківської області з проханням надати йому право на отримання у власність земельної ділянки, як колишньому члену Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» та лише розпорядженням Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 13 липня 2007 року № 411 йому надано дозвіл на виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) на території Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області. Однак, воно не могло бути виконано, оскільки весь час йому повідомлялось про відсутність бланків сертифікатів на отримання права на земельну частку (пай), у зв`язку з чим вказане розпорядження не могло бути виконано. В подальшому він повторно у 2019 році звернувся до Валківської районної державної адміністрації Харківської області, на що також отримав відмову у зв`язку із відсутністю бланків.

Вказав, що він не приймав участі у жеребкуванні щодо отримання земельної частки (паю), тому не отримав конкретний номер земельної ділянки.

Зазначив, що на даний час відсутня інформація про реєстрацію права власності/користування на земельні частки (паї) НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (рілля) із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на території Благодатненської сільської ради, а невитребувані земельні частки (паї) НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 перебувають у користуванні Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба» на умовах оренди.
Просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,42 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 30 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
       
Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги та доводи позову. 

08 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав рішення суду - законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому зазначив, що позивач не надав доказів підтвердження сукупності умов набуття права на земельну частку (пай).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що доказів того, що відповідач отримав Державний акт на право колективної власності на землю матеріали справи не містять. 

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до архівного витягу Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-34/19 від 08 травня 2019 року, протоколом № 14 засідання правління колгоспу «Дружба» від 12 листопада 1982 року ОСОБА_1 затверджено відповідальним за будівництво в колгоспі «Дружба» в плотницьку бригаду (а.с.8).

Із архівної довідки Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-35/6 від 10 травня 2019 року вбачається, що рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 08 червня 1992 року колгосп «Дружба» перетворено в Колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба» с. Благодатне Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області без змін предмету діяльності та форми власності. Рішенням загальних зборів уповноважених членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» (протокол № 1 від 26 січня 2000 року) Колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба» реорганізоване в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба» с. Благодатне Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області (а.с.9).

З листа Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 31-20-0.23,141-186/121-19 від 04 квітня 2019 року вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською районною державною адміністрацією Колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба» на території Благодатненської сільської ради Валківського району на ім`я ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) зареєстровано не було (а.с.13).

Як вбачається з листа Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області № 02-21/161 від 30 серпня 2019 року, інформації, наданої Міжрайонним управлінням у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, до не витребуваних земельних часток (паїв) (колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба») належать земельні ділянки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля). Інформація щодо нерозподілених земельних часток (паїв) у справах ради відсутня (а.с.14).

Із відповіді Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківської області № 18-20-0.23,141-455/121-9 від 29 серпня 2019 року, даних, які містяться в Системі Державного земельного кадастру та Книгах записів реєстрації державних актів вбачається, що відсутня інформація про реєстрацію права власності/користування на земельні частки (паї) НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (рілля) із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на території Благодатненської сільської ради. Невитребувані земельні частки (паї) НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» перебувають в користуванні Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба» на умовах оренди відповідно до договорів оренди, зареєстрованих 15 травня 2009 року (а.с.16, 41).

Як вбачається з витягу з протоколу № 2 загальних зборів (зборів уповноважених) членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Валківського району Харківської області від 29 січня 2000 року уточнені площі сільськогосподарських угідь, які підлягають поділу на земельні частки (паї), складають 1893,2 га; прийнято уточнену середню частку земельного паю - всього 4,42 кадастрових гектар, в тому числі, рілля - 3,94 га, сіножаті - 0,11 га, пасовищ - 0,37 га. Кількість громадян, що мають право на земельні паї 429 чоловік (а.с.11).

Розпорядженням Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 67 від 16 березня 2000 року «Про погодження «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Колективним сільськогосподарським підприємством «Дружба» Валківського району» погоджено «Схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Валківського району», якою передбачено: площа ріллі, яка підлягає поділу на земельні частки (паї) - 1688,3 га; площа сіножатей, яка підлягає поділу на земельні частки (паї) - 46,9 га; площа пасовищ, яка підлягає поділу на земельні частки (паї) - 158,0 га, кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) - 429 чоловік; уточнена середня площа земельної частки (паю) ріллі - 3,94 га; уточнена середня площа земельної частки (паю) сіножатей - 0,11 га; уточнена середня площа земельної частки (паю) пасовищ - 0,37 га (а.с.10).

Розпорядженням Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 411 від 13 липня 2007 року надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) на території Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 1998 року, справа № 2-1, та рішення Харківського обласного суду від 17 листопада 1998 року, справа № 22-1721 (а.с.12).

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 1998 року у справі № 2-1, яке залишено без змін ухвалою Харківського обласного суду від 17 листопада 1998 року, поновлено ОСОБА_1 в членах Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Валківського району Харківської області та на роботі на посаді інженера-будівельника; стягнуто з Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» Валківського району Харківської області на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 30 серпня 1994 року суму основної оплати - 2918,58 грн, додаткової оплати - 818,91 грн, а всього, - 3737,49 грн (а.с.26-27, 28).

Із відповіді Архівного відділу Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 01-34/19 від 08 травня 2019 року вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю виданий сільськогосподарському підприємству «Дружба» с. Благодатне Валківського району Харківської області на державне зберігання до архівного відділу не надходив. Також, повідомлено, що прізвище ОСОБА_1 в списку до Державного акту під № 56 на право колективної власності на землю у 2000 році не виявлено (а.с.110).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Згідно частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією .
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.  Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. 

Відповідно до частини 1 статті 7 цього закону об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватися положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно з положеннями частин 9, 10 статті 5 ЗК України 1990 року кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Частинами 6, 7  статті 6 ЗК України 1990 року  передбачено, що при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі, рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Частина 2 статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року  № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.

Як вбачається із роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідачами в таких справах є колективне сільськогосподарське підприємство, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Матеріали справи свідчать про те, що до 17 листопада 1998 року ОСОБА_1 працював та був членом Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», що підтверджується рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06 жовтня 1998 року та ухвалою Харківського обласного суду від 17 листопада 1998 року.

При цьому, матеріали справи не містять ані самого акту, ані відомостей щодо видачі Колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» Державного акту на право колективної власності на землю, якщо такий видавався та його дати; не містять даних щодо того, чи був ОСОБА_1 членом Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на момент видачі такого акту.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник пояснили, що, на їх думку, Державний акт на право колективної власності на землю видавався Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Дружба». Однак, доказів щодо цього матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано. Навіть, якщо припустити, що Державний акт на право колективної власності на землю видавався Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Дружба» право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 набуває тільки за наявності трьох умов, які також не доведено в суді апеляційної інстанції. ОСОБА_1 та його представник при розгляді справи в суді апеляційної інстанції клопотання щодо витребування таких доказів (належно завірена копія Державного акту на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» або Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба», відповідний список осіб до нього) не заявляли.

Таким чином, виходячи з викладеного та вимог законодавства, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не надано відомостей щодо виготовлення Державного акту на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба»  у відповідності до вимог пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року  № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», а з наявних матеріалів справи неможливо встановити, коли саме та чи взагалі відповідач одержував такий акт, у зв`язку з чим не надається можливим встановити чи набув позивач право на земельну частку (пай).

За таких обставин доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається  ОСОБА_1  в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Валківського районного суду Харківської області від 30 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.
Головуючий                                                    І.В. Бурлака

Судді                                                         А.В. Котелевець 

                                                               В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 11 червня 2020 року.