ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2558/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 (суддя Жук Р.В., повний текст складено 08.01.2020)
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-  
ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулись до суду з адміністративним позовом до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області з позовними вимогами:
1) визнати протиправним та скасувати рішення сімнадцятої сесії Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області сьомого скликання від 06.09.2019 р. №370, яким відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,000 га, в тому числі: по 2,000 га - пасовища (КВЦПЗ А 01.03) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (КВЦПЗ 16:00: земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) на території Головківського старостинського округу Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області за межами населеного; пункту;
2) зобов`язати Приютівську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання їм кожному окремо дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею по 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером 3520382100:02:000:9201, розташованої на території Кіровоградської області, Олександрійського району, Приютівської селищної ОТГ, бажане місце розташування яких зазначено на графічних матеріалах доданих до заяв (клопотань);
3) зобов`язати Приютівську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області подати звіт про виконання судового рішення.
Позов обґрунтовано тим, що позивачі звернулись до відповідача із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га, кадастровий номер 3520382100:02:000:9201, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Приютівської ОТГ, Олександрійського району Кіровоградської області. Натомість, відповідним рішенням Приютівська селищна рада, Олександрійського району, Кіровоградської області відмовило їм у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тому позивачі, вважають, що їх права порушені та наполягають на задоволенні адміністративного позову.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення сімнадцятої сесії Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області сьомого скликання від 06.09.2019 р. №370 яким відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,000 га, в тому числі: по 2,000 га - пасовища (КВЦПЗ А 01.03) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (КВЦПЗ 16:00: земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) на території Головківського старостинського округу Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області за межами населеного пункту. 
Зобов`язано Приютівську селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяви (клопотання) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання їм кожному окремо дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею по 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером 3520382100:02:000:9201, розташованої на території Кіровоградської області, Олександрійського району, Приютівської селищної ОТГ, бажане місце розташування яких зазначено на графічних матеріалах доданих до заяв (клопотань); 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Свою позицію щодо задоволення позовних вимог суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв  не у межах і не у спосіб, визначений Земельним кодексом України. А саме чистиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Законодавством чітко визначені підстави, порядок, строки та процедура надання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також чітко визначені для суб`єкта владних повноважень підстави, порядок, строки та відповідна процедура для відмови у наданні такого дозволу, та зокрема і форма прийняття відповідних рішень.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції скасував рішення відповідача в цілому, а не в частині, що стосуються позивачів. Вказує на те, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням без якого не може бути реалізовано право на отримання земельної ділянки у власність. Вказує, що спірна земельна ділянка на час ухвалення рішення судом першої інстанції відсутня в Державному земельному кадастрі.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивачі просять відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилаються на те що в рішенні суду першої інстанції чітко зазначено, що рішення сімнадцятої сесії Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області сьомого скликання від 06.09.2019 р. №370 скасовано лише в частині, що стосується ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , таким чином рішення суду першої інстанції не торкається прав та інтересів інших осіб. Підставами для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам закону, що передбачено ч. 7ст. 118 ЗКУ.      
Відповідачем до суду апеляційної інстанції подана відповідь на відзив, яка ґрунтується на доводах, викладених в апеляційній скарзі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2019 року Приютівською селищною радою прийнято рішення №370 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», яким відмовило у наданні дозволу на розробку  проекту землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Рекомендовано зазначеним громадянам звернутися з повторним клопотанням до Приютівської селищної ради для отримання у користування земельних ділянок на умовах оренди, шляхом укладання договорів оренди  (а.с. 29-31).
На переконання відповідача рішення №370 винесено з метою раціонального використання земельного фонду Приютівської територіальної громади та здійснення заходів щодо збільшення надходжень до місцевого бюджету, на підставі пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 12, 79-1, 118, 121 Земельного кодексу України, ст. 25, 50 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Конституції України, норми Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, норми Закону України " Про особисте селянське господарство".
Предметом спору у даній справі є встановлення правомірності дій Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області при прийнятті рішення 17 сесії 7 скликання від 06.09.2019 року №370 стосовно громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
При цьому, відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.
Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В силу статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом (серед іншого): 
- визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. 
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.
Так, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
При цьому, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо оспорюване рішення прийнято владним суб`єктом:
- поза межами визначеної законом компетенції,
- є юридично значимими, тобто такими, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Відповідно до статті 92 Конституції України, статті 6 Земельного кодексу України -виключно до повноважень Верховної ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.
Частиною 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
У відповідності до п. "б" ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
При цьому, з огляду на зміст п. п. "в" ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
На підставі п. "б" ч. 1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до ч. 1, 7 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 р. №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.
Аналіз вищенаведених законодавчих норм свідчить про наявність у позивачів можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, однак, за умови, якщо таке право не було використано раніше.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України визначено: центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» №280/97-ВР від 21.05.1997 р. (далі-Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Аналіз вказаних положень законодавства України дає підстави для висновку про наявність у відповідача повноважень щодо надання громадянам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
частинами 6, 7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду викладеною у постанові від 27.02.2018 року справа №545/808/17 та постанові від 20.01.2018 року по справі №802/928/17-а.
При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей   ЗК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року по справі №806/5106/15.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для не застосування зазначеної норми.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачі звернулись до Приютівської селищної ради із заявами про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0 га, що розташована на території Головківського старостинського округу Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області за межами населеного пункту (а.с. 14-16).
За результатами розгляду таких заяв  06.09.2019 року прийнято рішення №370, яким відмовлено у наданні дозволу позивачам на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та рекомендовано позивачам звернутись з повторним клопотанням Приютівської селищної ради для отримання у користування земельних ділянок на умовах оренди, шляхом укладання договорів оренди (а.с. 26-31).
На думку колегії суддів апеляційної інстанції наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко визначені підстави, порядок, строки, процедура надання суб`єктом владних повноважень дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також чітко визначені підстави, порядок, строки та відповідна процедура для відмови у наданні такого дозволу; також визначена форма прийняття відповідних рішень.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень повинен при ухваленні свого рішення чітко дотримуватися таких вимог для прийняття рішення як: форма, підстави, порядок, строки,  процедура.
При цьому, порушення зазначених вимог можуть бути покладені в основу визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень щодо прийняття такого рішення та, як наслідок, скасування такого рішення.
Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою дотримання прав та інтересів громадян. Однак порушення суб`єктом владних повноважень приписів законодавства може бути покладено в основу скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач при прийнятті рішення №370 від 06.09.2019 року не дотримався в повному обсязі вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки не врахував, що законодавчими положеннями визначено вичерпний перелік підстав для відмови громадянам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, відтак. відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач діяв не у межах і не у спосіб, визначений Земельним кодексом України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті рішення №370 від 06.09.2019 року призвели до визнання протиправними дій відповідача щодо цього рішення в частині, що стосується громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , тому, повторний розгляд заяв позивачів надасть можливість відповідачу прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та уникнути порушень, допущених раніше. 
Колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює доводи відповідача що судом першої інстанції скасовано в цілому (а не частково) рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 06.09.2019 № 370, оскільки в рішенні суду першої інстанції чітко вбачається скасування рішення відповідача саме в частині прав позивачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) та не торкається прав та інтересів інших осіб.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Позивачами обрано належний спосіб захисту порушеного права, водночас, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1 ст. 79-1 ЗКУ).
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області - залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з ждати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Строки касаційного оскарження, з урахуванням п. 3 Розділу IV «Прикінцеві Положення» КАС України в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020, продовжуються на строк дії карантину.
В повному обсязі постанова виготовлена 27.04.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова