ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2144/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі №280/2144/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, які полягають у зменшенні розміру ОСОБА_1 пенсії за рахунок виплати лише 50% у 2018 році та 75% у 2019 році суми підвищення пенсії, визначеного на 01 березня 2018 року з 01.01.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплачувати ОСОБА_1 щомісяця пенсію у сумі 11 900,70 грн. до часу здійснення наступного перерахунку та доплати пенсії за період, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням її щомісячного розміру у сумі 11 900, 70 грн. та раніше сплачених коштів;
- допустити до негайного виконання рішення в межах платежу за один місяць.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, які полягають у зменшенні розміру ОСОБА_1 пенсії за рахунок виплати лише 50% у 2018 році та 75% у 2019 році суми підвищення пенсії, визначеного на 01 березня 2018 року з 01.01.2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплачувати ОСОБА_1 щомісяця пенсію у сумі 11 900,70 грн. до часу здійснення наступного перерахунку та доплати пенсії за період, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням її щомісячного розміру у сумі 11 900, 70 грн. та раніше сплачених коштів. Вирішено питання про розподіл судових витрат та допущено до негайного виконання суду в межах стягнення платежу у розмірі за один місяць пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове про відмову задоволенні позову в повному обсязі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як пенсіонер по лінії Служби безпеки України з урахуванням 32 років вислуги у розмірі 86% грошового забезпечення.
Як вбачається з розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі позивача № 1102000721-СБУ, на виконання постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 відповідач здійснив 01.01.2018 року перерахунок пенсії позивача, виплата якої з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно здійснюється у розмірі 50% від підвищення; з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно здійснюється у розмірі 75% від підвищення; з 01.01.2020 щомісячно здійснюється у розмірі 100% (а.с.28).
Наведене також підтверджується листом пенсійного фонду України, в якому проінформовано позивача, що у період з січня 2019 року по 31 грудня 2019 року його розмір пенсії становитиме 10 600, 28 грн., на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (а.с.11).
Позивач не погодився із таким перерахунком та виплатою пенсійного забезпечення відповідно до Постанови №103 та періодом виплати підвищеного розміру пенсії звернувся до відповідача з відповідною заявою.
Листом від 03.05.2019 № 89.34/03-18 відповідач повідомив позивача, що перерахунок належної йому пенсії було здійснено на виконання  постанови КМУ від 21.02.2018 № 103. Також, відповідач зазначив, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18 набрало законної сили лише 05.03.2019. При цьому, нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитись перерахунок пенсії, призначених згідно з Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII, після дати набрання рішенням суду законної сили не приймалось (а.с.9).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Правовідносини щодо порядку та умов перерахунку призначених пенсій військовослужбовцям, в тому числі особам, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23 грудня 2015 року №900-VIII (далі - Закон №900-VIII) із змінами та доповненнями, що були чинні на день виникнення спору, та іншими нормативно-правовими актами що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262 законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За приписами частини 3 статті 52 Закону № 2262 виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Як зазначалось вище, відповідач перерахував пенсію позивачеві в сторону збільшення і визначив її в розмірі 11906,70 грн., а потім зменшив виплату підвищення у відсотковому відношенні, керуючись приписами Постанови № 103.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що зменшивши виплату пенсії позивачеві упродовж 2018-2019 років, відповідач фактично частково припинив її виплату на підставі підзаконного нормативно-правового акту.
Проте, згідно з приписами пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Приписами частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 
3) у разі смерті пенсіонера; 
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
5) в інших випадках, передбачених законом.
Отже, як приписи статті 1-1 Закону № 2262, так і приписи пункту 5 частини 1 ст. 49 Закону № 1058 визначають, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, зокрема і припинення виплати пенсії, може бути здійснена лише шляхом внесення змін до законів, а не шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів, які по іншому, ніж в законі, визначають такі умови і норми.
Законодавець в цих випадках не делегував право встановлювати інші випадки припинення виплати пенсії іншим владним суб`єктам.
Оскільки виплата пенсії позивачеві в частині припинена (зменшена) не з підстав, передбачених Законом № 1058, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на неправомірність таких дій відповідача, з чим погоджується колегія суддів.
Постанова КМУ № 103 є підзаконним нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися правовим актом, який має вищу юридичну силу, в даному випадку Законами № 2262 і № 1058, які не передбачають можливості невиплати особі-пенсіонеру частини нарахованої пенсії на підставі рішення Кабінету Міністрів України. Натомість, як зазначалось вище ч. 3 ст. 52 Закону № 2262 містить чіткий припис про виплату пенсії за поточний місяць загальною сумою, тобто у повному обсязі, і виключень з цього правила ні Закон № 2262, ні Закон № 1058 не передбачають.
Такий підхід суду першої інстанції при застосуванні норм права узгоджується з приписами ч. 3 ст. 7 КАС України, відповідно до якої у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
При цьому, колегія суддів враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103  та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.
В свою чергу при  вирішенні справі колегія суддів враховує постанову Верховного Суду від 12.11.2019 року у № 826/3858/18, в якій суд касаційної інстанції вказав на відсутність у Кабінету Міністрів України права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії, оскільки системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить про те, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Доводи відповідача з приводу того, що останнім у 2019 році було правомірно проведено виплату перерахованої пенсії позивача у розмірі 75%, а 100% розміру пенсії може бути проведено лише у 2020 році з огляду на приписи постанови КМУ № 804 від 14.08.2019, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки як видно з розрахунків розміру пенсії (а.с. 28-30), виплата перерахованої пенсії з 01.01.2019 по 31.12.2019 на користь позивача розрахована у значенні 75% від суми пенсії відповідно до постанови КМУ № 103.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав щодо перерахунку пенсії позивачу з урахуванням 100 відсоткового підвищення (перерахованого з 01.01.2018) суми пенсії з 1 січня 2018 року.
          Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі №340/2144/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко