ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року	Львів	Справа № 300/1295/19 пров. № А/857/4924/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Галаз Ю.А.
за участі позивача:                                           ОСОБА_1 
представника позивача:                                  Вовк В.В.
представника відповідача:                             Драчук Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року (рішення ухвалене о 11:23 год. у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Гундяка В.ДР.С., повний текст складено 03.02.2020) у справі 300/1295/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області   про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                  ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови №078522 від 11.04.2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно позивача у розмірі 1700 грн.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 10.02.2016 року жодних вантажних перевезень на вантажному автомобілі: вантажний сідловий тягач - Е, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , він не здійснював, так як відповідно до довіреності НВС 071492 від 10.02.2016 передав його в користування іншим особам. Таким чином вважає оскаржену постанову протиправною та такою, що підлягає до скасування.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що  14.02.2019 працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області за наслідками проведеної рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на автодорозі М-05 (Київ-Одеса), складено акт за №115870 від 14.02.2019.

У даному акті зафіксовано факт здійснення перевезення водієм ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом: вантажний сідловий тягач - Е, номер шасі - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , вантажу за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

11.04.2019 року за виявлене порушення, на підставі акту перевірки за №115870 від 14.02.2019, абзацу 3 частини 1 статті 60    Закону України "Про автомобільний транспорт" винесено постанову №078287, згідно якої до позивача застосовано фінансові санкції    - адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн.

Пунктом 2 Правил дорожнього руху України передбачено, що власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Згідно п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не передбачено законом або рішенням суду).

Відтак, законодавець не вимагає ні довіреності, ні договору для визначення законності користування ТЗ а тому, висновок суду першої інстанції є помилковим.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було долучено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним-транспортом від 14.02.2019р.

Згідно даного Акту від 14.02.2019р, під час перевірки виявлено порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч.1 обз. 3 надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів перелік яких передбачено ст. 48 цього Закон у, а саме відсутній дозвіл який дає право на рух автомобільними дорогам України у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень».

Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджено постановою КМ України №207 від 25.02.2009р.

Згідно п.1 даного Переліку вказано, що водій, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах повинен пред`явити товарно-транспортну накладну та інші документи (посвідчення водія, свідоцтво на автомобіль, техогляд, поліс), однак в даному переліку не вказано про необхідність пред`явити дозвіл який дає право на рух автомобільними дорогам України у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень».

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України (постанова КМУ від 10.10.2001р №1306) передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Абзацом 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Відтак, наведеними нормами ст. 48 визначено обов`язок автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, а абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Водночас, норми Закону України "Про автомобільний транспорт" не ототожнюють поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник", оскільки власник автомобіля за певних умов може бути автомобільним перевізником, проте, у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за Законом власник не несе.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами:

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про транспортно-експедиторську діяльність", "Про транзит вантажів", інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 у справі №К/800/41722/13.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 768,40 грн. та 1261,30 грн. всього на суму 2029,70 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,  колегія   суддів, -
                                                 ПОСТАНОВИЛА:
                              
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити. 

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №300/1295/19 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртранбезпеки в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті за №078522 від 11.04.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 в розмірі 1700 (одна тисяч сімсот) гривень.

Стягнути з Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2029,70 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 29.05.2020р.