ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 389/2578/17(6-а/389/12/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,        

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.12.2019 року в адміністративній справі №389/2578/17(6-а/389/12/19) за заявою ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про здійснити перерахунок пенсії,- 

в с т а н о в и В:

           ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2017 року у справі №2-а/389/156/17 (ЄУН 389/2578/17), в якому просить суд встановити спосіб і порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити Кульчицькому перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року №900, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 року №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268», згідно з довідкою про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії від 05.05.2017 року №6798, виданою Ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області та провести виплату пенсії з урахуванням вже виплачених коштів однією сумою без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» та від 22.08.2018 року №649 «З питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду» чи інших нормативно-правових актів, які надають можливість для відстрочення відповідних виплат.
          Заяву мотивовано тим, що 26 грудня 2017 року рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області вимоги ОСОБА_2 задоволено. Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1січня 2016 року у зв`язку із змінами розміру грошового забезпечення поліцейського відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268», визнано протиправними. Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268», згідно з довідкою про грошове забезпечення для нарахування (перерахунок) пенсії від 05.05.2017 № 6798, виданою Ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області, та провести виплату пенсії з урахуванням вже виплачених коштів. Однак рішення суду наразі не виконано. Зазначені обставини змусили його звернутися до суду з даною заявою.
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2019 року заяву про зміну способу та порядку виконання рішення  Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2017 року у справі №2-389/156/7(ЄУН 389/2578/17) задоволено. 
Ухвала суду обгрунтована тим, що у спірному випадку наявні правові підстави для зміни порядку і способу виконання судового рішення, оскільки рішення суду не може бути виконано саме у такий спосіб як зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу.
В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.
       У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити ухвалу  суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
     Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
       Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2017 року рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області вимоги ОСОБА_1 задоволено. Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року у зв`язку із змінами розміру грошового забезпечення поліцейського відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015№900, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268», визнано протиправними. Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268», згідно з довідкою про грошове забезпечення для нарахування (перерахунок) пенсії від 05.05.2017 № 6798, виданою Ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області, та провести виплату пенсії з урахуванням вже виплачених коштів.
          Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018 року, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повернуто скаржнику. Таким чином, вищезазначена постанова Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, набрала законної сили.
          Головним управлінням Пенсійного фондуУкраїни в Кіровоградській області рішення суду виконано частково, а саме проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2016 по 30.04.2018 та зарахування пенсії на особистий рахунок позивача разом з поточною пенсією, а також провів часткову виплату у різниці пенсії з урахуванням виплачених сум за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 5931,56 грн., яку отримав в квітні 2018 року. Також, ОСОБА_1 повідомлено, що доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 він отримає на умовах та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб».
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з втрати чинності пунктами  постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р., відповідно  неможливості  застосування цих норм, що обумовило висновок про задоволення заяви.
 Суд визнає необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.
          Частинами 1 та 3 статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
          Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
          Поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 378 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення,  а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 5 та 245 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.
          Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
          Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          За правилами частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
          За змістом частини 4 статті 245 КАС у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
          Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
          Статтею 378 КАС передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
          Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
          Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
          В спірному випадку  відсутні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідно, судом не встановлено підстав, передбачених частиною 3 статті 378 КАС України, для зміни способу або порядку виконання судового рішення в цій справі.
          Обставини, які зазначив суд першої інстанції, як підставу для зміни способу і порядку виконання рішення, не є такими обставинами у розумінні ч. 3 ст. 378 КАС.
          Фактично неможливість здійснення виплати перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 року орган Пенсійного фонду обґрунтовує встановленням постановою Кабінету Міністрів України  від 22.08.2018 року № 649 умовами і порядком виплати сум перерахованих пенсій за рішеннями суду.
          Тобто, в цьому випадку має місце невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, суб`єктом владних повноважень з підстав встановлення нормативно-правовим актом Уряду інших правил виплати заборгованості з пенсійних виплати, а не наявність обставин, які ускладнюють або роблять неможливим виконання судового рішення.
          Невиконання судового рішення є підставою для звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, яка регулює визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду,  а не для зміни способу або порядку виконання такого рішення.    
          Відтак, встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 378 КАС було б підставою для зміни способу чи порядку його виконання, тому суд вважає висновок суду першої інстанції помилковим.
          В цьому випадку судом для відновлення права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення прийняте рішення  про зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, починаючи з 01.01.2016 р., та сплатити кошти з урахуванням раніше отриманих.
          Розрахунок суми заборгованості з пенсійних виплат у перерахованому розмірі, що належить ОСОБА_1 , судом при ухваленні рішення по суті позовних вимог не здійснювався, тому зміна способу виконання такої постанови із зобов`язання виплатити пенсію у перерахованому розмірі на стягнення конкретної суми потягне за собою зміну рішення по суті, вихід  за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи.
          Відтак, суд дійшов висновку, що зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС  при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу чи порядку виконання рішення суду є незаконною, що свідчить про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про задоволення заяви.
          Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2014 р. в справі № 21-394а14, Верховним Судом в постанові від 30.01.2018 р. в справі № 281/1820/14-а.
          З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,  висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають  обставинам справи,  судом першої інстанції  порушено норми процесуального права,  що є підставою  для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нової ухвали.
          Апеляційна скарга судом повинна бути задоволена частково, оскільки ухвала суду першої інстанції скасована з інших підстав, ніж зазначено апелянтом в апеляційній скарзі.
          Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

                                                  ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 18.12.2019 року -задовольнити частково.
          Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з питання зміни порядку та способу виконання рішення від 18.12.2019 року -скасувати.
          Ухвалити в справі №389/2578/17(6-а/389/12/19) - нове судове рішення.
          В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.12.2017 року -відмовити.
                  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов