Ухвала
07 травня 2020 року
м. Київ
справа № 369/732/18
провадження № 51-2153 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу прокурора на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень п.п. 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК.
Проте наведених положень процесуального закону прокурором не дотримано.
Так, прокурор у касаційній скарзі, як на підстави для скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_4 , посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте всупереч законодавчим положенням у поданій скарзі не наведено обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як це встановлено у ст. 413 КПК.
Крім того, касаційна скарга за своїм змістом є суперечливою, оскільки у вимогах до суду касаційної інстанції прокурор просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду, проте в її мотивувальній частині він не погоджується з рішеннями обох інстанцій.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених ст. 427 КПК, є  підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 серпня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_5                                          ОСОБА_3