Постанова                                             
Іменем України
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 758/12586/15
 
провадження № 61-38937св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , Товариство 
з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія 
«Студія 1+1» на рішення Подільського районного суду м. Києва у складі судді Ларіонової Н. М. від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду 
міста Києва у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Українець Л. Д., 
Шебуєвої В. А., від 06 червня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2015 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» (далі - ТОВ «ТРК «Студія 1+1»), у якому, з урахуванням уточнень, просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь та гідність і негативно впливає на його ділову репутацію інформацію, поширену ОСОБА_2 у прямому ефірі 
31 жовтня 2015 року в програмі «Телевізійна служба новин» ТОВ «ТРК «Студія 1+1», та після цього поширену ТОВ «ТРК «Студія 1+1» на російськомовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» ТРК « Студія «1+1» (Електронний ресурс. Режим доступу:  ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та на україномовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин » ТРК « Студія «1 +1» (Електронний ресурс. Режим доступу:  ІНФОРМАЦІЯ_2 ) , яку викладено стосовно нього у таких фрагментах: 
«кто-нибудь, из десятки миллионов украинцев сомневаются в том, что эти люди реально грабят Украину последние несколько десятилетий? Кто-нибудь сомневается в том, что они положили в карман госпредприятия, они занимались рейдерством, они крали миллиарды-миллиарды не гривен - долларов государственных денег? Кто-нибудь сомневается в том, что <...> это реально представители организованной криминальной группировки...?»; « Организованные группировки бандитские ОСОБА_3 , но одновременно это касается правительства...касается правительства Украины. <...> Мы должны заняться связями и Премьер-министром и его связями, мы должны заняться, например господином ОСОБА_1 , <...> в этой стране и в этих 
гос. учреждениях много воров»; 
«то, что эти люди грабили Украину, какая прокуратура нужна? Вы что не знаете, что это так? Как, откуда у них свои миллиарды? Еще раз говорю - надо заниматься <...> и ОСОБА_1. <...> То, что они называют себя политиками, это не означает, что они не должны платить податков <...> это не дает им право ... ээ.. опустошать, опустошать украинскую казну на миллиарды-миллиарды долларов! Только в прошлом году сто пять миллиардов гривен украдено с гос. предприятий - это минимально, то что мы знаем... я очень много конкретных ... я очень много конкретных фактов приводил - как крались деньги через авиацию, через банк... <...>»; 
зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом зачитування ним тексту спростування в ефірі найближчого вечірнього випуску новин в програмі «Телевізійна служба новин» TOB «ТРК «Студія 1+1», але не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, без редагування тексту повідомлення та/або будь-якого коментаря до нього; зобов`язати ТОВ «ТРК «Студія 1+1» спростувати недостовірну інформацію шляхом заміни відеоматеріалу на вказаних вище російськомовній та україномовній версіях веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» 
ТРК «Студія «1+1».
Позовна заява мотивована тим, що  31 жовтня 2015 року під час програми «Телевізійна служба новин» в ефірі ТРК «Студія 1+1» голова Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 висловив у прямому ефірі для широкого загалу вищенаведену інформацію, яка є недостовірною та прямо стосується нього. Відповідний матеріал також був розміщений відповідачем ТОВ «ТРК «Студія 1+1» на електронному ресурсі програми «Телевізійна служба новин» в мережі Інтернет - сторінці відповідача ТРК за вищевказаними посиланнями, після чого цей матеріал було активно розповсюджено відвідувачами електронного ресурсу програми «Телевізійна служба новин» по соціальним мережам: « Facebook », « Vkontakte », « Twiter ». Вказана вище неправдива інформація висловлювалась наживо в програмі її автором ОСОБА_2 , у висловлюваннях якого наведені відомості, які не відповідають дійсності, за своїм характером ганьблять позивача, принижують його загальнолюдські якості, приписуються виключно корупційні інтереси при здійсненні професійної діяльності та звинувачення у вчиненні злочинів. Відеозапис даної програми, як інформаційний матеріал, автором якого є працівники програми ТСН, було розміщено відповідачем ТОВ «ТРК «Студія 1+1» на своїй інтернет-сторінці та за інформацією, розміщеною на ній, 31 жовтня 2015 щодо згаданого відеозапису було 
1 559 592 переглядів, 641 386 візити та 477 988 глядачів. Недостовірну інформацію подано таким чином, щоб у слухачів не виникало будь-яких сумнівів у її реальності. На думку позивача, відповідачі своїми діями порушили вимоги статей 277, 297, 299, 302 ЦК України, статті 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права 
і принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 у прямому ефірі 31 жовтня 2015 року 
о 20 год. 20 хв. - 20 год. 25 хв. у програмі «Телевізійна служба новин» 
ТОВ «ТРК «Студія 1+1» та після цього ТОВ «ТРК «Студія 1+1» на російськомовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин» 
ТРК « Студія « 1 +1» (Електронний ресурс. Режим доступу:  ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та на україномовній версії веб-сайту програми «Телевізійна служба новин » 
ТРК « Студія « 1+1 » (Електронний ресурс. Режим доступу:  ІНФОРМАЦІЯ_2 ) , яку викладено стосовно ОСОБА_1 у таких фрагментах: 
«кто-нибудь, из десятки миллионов украинцев сомневаются в том, что эти люди реально грабят Украину последние несколько десятилетий? Кто-нибудь сомневается в том, что они положили в карман госпредприятия, они занимались рейдерством, они крали миллиарды- миллиарды не гривен - долларов государственных денег? Кто-нибудь сомневается в том, что <...> это реально представители организованной криминальной группировки...?»; 
« Организованные группировки бандитские ОСОБА_3, но одновременно это касается правительства...касается правительства Украины. <...> Мы должны заняться связями и Премьер-министром и его связями, мы должны заняться, например господином ОСОБА_1 , <...> в этой стране и в этих гос. учреждениях много воров»;
«то, что эти люди грабили Украину, какая прокуратура нужна? Вы что не знаете, что это так? Как, откуда у них свои миллиарды? Еще раз говорю - надо заниматься <...> и ОСОБА_1. <...> То, что они называют себя политиками, это не означает, что они не должны платить податков <...> это не дает им право ... ээ.. опустошать, опустошать украинскую казну на миллиарды- миллиарды долларов! Только в прошлом году сто пять миллиардов гривен украдено с гос. предприятий - это минимально, то что мы знаем... я очень много конкретных ... я очень много конкретных фактов приводил - как крались деньги через авиацию, через банк... <...>».
Зобов`язано ТОВ «ТРК «Студія 1+1» оголосити вступну та резолютивну частини даного рішення суду у програмі «Телевізійна служба новин» на телеканалі «1+1» не пізніше одного місяця з дня набрання даним рішенням суду законної сили.
Зобов`язано ТОВ «ТРК «Студія 1+1» видалити з російськомовної версії 
веб-сайту «Телевізійної служби новин» ТРК « Студія « 1+1 » за посиланням:  ІНФОРМАЦІЯ_4 та з україномовної версії веб-сайту «Телевізійної служби новин» Телерадіокомпанії « Студія «1+1 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 сюжет з ОСОБА_2 , який відбувся у прямому ефірі 31 жовтня 2015 року о 20 год. 20 хв. - 20 год. 25 хв. у програмі «Телевізійна служба новин» не пізніше одного місяця з дня набрання даним рішенням суду законної сили.
В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що поширена відповідачами інформація стосовно позивача є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. При цьому суд вважав, що порушені права позивача підлягають відновленню, шляхом оголошення вступної та резолютивної частини вказаного рішення суду у програмі «Телевізійна служба новин» на телеканалі «1+1» не пізніше одного місяця з дня набрання цим рішенням суду законної сили та видаленням із веб-сайтів відповідача такої інформації. Суд виходив із неможливості задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання  ОСОБА_2 спростувати спірну інформацію, оскільки на час ухвалення зазначеного вище рішення. Указом Президента України від 26 липня 2017 року ОСОБА_2 позбавлений громадянства України, а ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2017 року стосовно нього, в межах кримінального провадження, яке розслідується Генеральною прокуратурою України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 05 лютого 2018 року.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2018 рокуапеляційну скаргу ТОВ «ТРК «Студія 1+1» залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року - без змін.
 
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову. Вважав, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення. Суд апеляційної інстанції, дослідивши поширену інформацію в цілому та фрагменти інформації в їх системному зв`язку, вважав, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що розповсюджена відповідачем ОСОБА_2 інформація про позивача, яка є предметом оскарження, носить стверджувальний характер, тобто відповідач, не маючи жодних належних та допустимих доказів, повідомив про позивача певні факти, які не відповідають дійсності, носять негативний характер і не є оціночним судженням у розумінні вимог закону та, як наслідок, принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі ТОВ «ТРК «Студія 1+1» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно визнали доведеним факт поширення інформації, прийнявши до уваги відеозапис невідомого походження, а також вийшли за межі позовних вимог та змінили їх на власний розсуд. Крім того, суди поклали на відповідача обов`язок щодо видалення з веб-сайту інформації, залишивши поза увагою те, що ТОВ «ТРК «Студія 1+1» не є власником такого веб-сайту. Суди не врахували, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, і вони неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків 
і повинні це усвідомлювати. Спірна інформація, яку просить спростувати позивач, не є фактичним твердженням щодо його діяльності, 
ОСОБА_2 лише висловлював свою особисту думку щодо ситуації в Україні, використовуючи провокативні вислови та риторичні запитання.
 
Відзив на касаційну скаргу 
 
У вересні 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, 
у якому він посилається на необґрунтованість доводів касаційної скарги та законність ухвалених у справі судових рішень. Вказує, що висловлювання щодо його особи у репліках  ОСОБА_2 не є оціночними судженнями, вони є фактичними твердженнями.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 06 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
31 жовтня 2015 року у період часу з 20 год. 20 хв. по 20 год. 25 хв. під час програми «Телевізійна служба новин» в ефірі ТРК «Студія 1+1» голова Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 висловив 
у прямому ефірі для широкого загалу таку інформацію (мовою оригіналу):
«кто-нибудь, из десятки миллионов украинцев сомневаются в том, что эти люди реально грабят Украину последние несколько десятилетий? Кто-нибудь сомневается в том, что они положили в карман госпредприятия, они занимались рейдерством, они крали миллиарды-миллиарды не гривен - долларов государственных денег? Кто-нибудь сомневается в том, что <...> это реально представители организованной криминальной группировки...?»; 
« Организованные группировки бандитские ОСОБА_3, но одновременно это касается правительства...касается правительства Украины. <...> Мы должны заняться связями и Премьер-министром и его связями, мы должны заняться, например господином ОСОБА_1 , <...> в этой стране и в этих 
гос. учреждениях много воров»;
«то, что эти люди грабили Украину, какая прокуратура нужна? Вы что не знаете, что это так? Как, откуда у них свои миллиарды? Еще раз говорю - надо заниматься <...> и ОСОБА_1. <...> То, что они называют себя политиками, это не означает, что они не должны платить податков <...> это не дает им право ... ээ.. опустошать, опустошать украинскую казну на миллиарды- миллиарды долларов! Только в прошлом году сто пять миллиардов гривен украдено с гос. предприятий - это минимально, то что мы знаем... я очень много конкретных ... я очень много конкретных фактов приводил - как крались деньги через авиацию, через банк... <...>».
 
Відповідний матеріал з вказаною інформацією також був розміщений відповідачем ТРК «Студія 1+1» на електронному ресурсі програми « Телевізійна служба новин» в мережі Інтернет, а саме на російськомовній версії веб-сайту «Телевізійної служби новин» Телерадіокомпанії « Студія «1+1 » за посиланням:  ІНФОРМАЦІЯ_1 та на україномовній версії веб-сайту «Телевізійної служби новин» Телерадіокомпанії « Студія «1+1 » за посиланням:  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Позивач ОСОБА_1 є публічною особою, народним депутатом України VІІ-ІХ скликань.
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «ТРК «Студія 1+1» здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла 
до 08 лютого 2020 року.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи відзиву, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
 
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
 
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
 
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
 
Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.
 
У силу статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
 
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
 
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
 
Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
 
Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс , Гудвіна, Прагер і Обершлік ) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.
 
Межі припустимої критики за певних обставин можуть бути ширшими, коли йдеться про державного службовця, що виконує або виконував свої повноваження, ніж коли йдеться про фізичних осіб, проте не можна стверджувати, що державні службовці свідомо піддають ретельному обстеженню кожне своє слово чи дію в тій самій мірі, як це роблять політики, і, отже, до них повинні застосовуватись ті самі механізми, що й до останніх, коли йдеться про критику їх діяльності. Державні службовці повинні користуватися громадською довірою в умовах, позбавлених надзвичайного занепокоєння, що зробить вдалим виконання ними своїх завдань. Отже, може постати необхідність у їх захисті від образливих словесних нападок під час виконання ними своїх обов`язків (Janowski, п. 33, and Nikula v. Finland, no. 31611/96, п. 48, ECHR 2002-11).
 
Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.
 
У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872?му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).
 
У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
 
У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.
 
З урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 довів, що розповсюджена відповідачами інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитує його. 
 
Позивач ОСОБА_1 є публічною особою, народним депутатом України 
VІІ-ІХ скликань, а тому відповідно межа допустимої критики та обсяги поширення інформації щодо нього є значно ширшими, ніж щодо непублічної особи, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у законотворчій діяльності держави та його дії становлять підвищений суспільний інтерес.
 
ОСОБА_1 як публічна особа, яка тривалий час займається політичною діяльністю, мав би усвідомити, що він самостійно та свідомо відкриває себе для критики, яка у демократичному суспільстві може цілком правомірно здійснюватись у формі, яка не є обов`язково приємною для позивача, навіть шокуючою; він мав бути готовий до того, що критика на його адресу може бути зроблена у спосіб та за стилем, які не будуть схвальними для позивача. 
 
Крім того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46).
 
Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав 
(Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).
За змістом статті 10 Конвенції свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.
 
Право на недоторканність ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку.
 
Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, 
стаття 10 Конвенції захищає погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.
 
Колегія суддів зауважує, що чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків  не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів),а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. 
 
Хоча виступ ОСОБА_2 в програмі « Телевізійна служба новин» на телеканалі «1+1» і містив провокативні вислови, однак ці висловлювання не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки вони є оцінкою дій і не містять ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями. 
 
Посилання суду апеляційної інстанції на те, що відповідач звинуватив позивача у скоєнні конкретних злочинів, не мають під собою жодних підстав, оскільки останній висловлював свою думку стосовно певного кола політичних діячів, використовуючи провокативну риторику та інші характерні для оціночних суджень мовно-стилістичні засоби, і до цього висловлювання не можуть застосовуватись критерії кримінальних звинувачень. Висловлювання ОСОБА_2 є оціночним судженням, оскільки відображають власні думки відповідача, його особисте сприйняття діяльності певного кола осіб і не можуть бути витлумачені як повідомлення конкретних фактів з життя позивача.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд (пункт 3 частини першої статті 409 ЦПК України).
 
Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості та підлягають скасуванню відповідно до вимог статті 412 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, наведених у цій постанові.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» задовольнити.
 
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2018 року скасувати 
і ухвалити нове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до   ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович