ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 р.	Справа № 520/7892/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Старосуда М.І. ,
за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.
           представника позивача Лисенко В.С.
         представника відповідача Ємець О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д.,  м. Харків, повний текст складено 18.11.19 року по справі № 520/7892/19
за позовом        Комунального підприємства "Харківводоканал"      
до       Офіса великих платників податків ДПС       третя особа        Харківська міська рада   
про скасування податкового повідомлення - рішення,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Харківводоканал" (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (надалі по тексту відповідач), третя особа - Харківська міська рада, в якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2019 №0001315012.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року адміністративний позов Комунального підприємства "Харківводоканал" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, третя особа - Харківська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення  залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з  рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного  адміністративного суду від 11.11.2019 року та  прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено протиправно, оскільки позивачем  строки реєстрації податкових накладних було пропущено не з вини позивача, а відтак притягнення КП “Харківводоканал” до відповідальності є протиправним. 
Третя особа  надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на невідповідність  висновків суду  першої інстанції  вимогам  ст.242 КАС України, просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено камеральну перевірку Комунального підприємства “Харківводоканал” щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних  за лютий 2019 року, за результатами якої було складено Акт перевірки від 25.04.2019 № 296/28-10-50-12- 07/03361715.
В ході камеральної перевірки встановлено, що КП “Харківводоканал” в порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VI, проводить реєстрацію податкових накладних (наведено в Додатку 1 до акту), які реєструє в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням термінів реєстрації, а саме податкові накладні, складені  у лютому 2019 року та зареєстровані з порушенням п. 201.10 ст. 201 ПКУ. 
Згідно даних:
1) Податкової декларації з податку на додану вартість” за  лютий 2019р КП “Харківводоканал”  по:
-рядку “ 1”, “Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою та ставкою 7 %, крім ввезення товарів на митну територію України” декларує суми за обсягами постачання (без ПДВ) 122501153 грн., ПДВ – 24500 238 грн.,
-рядку “ 7” “Коригування податкових зобов`язань” декларує суми за обсягами постачання (без ПДВ)  - (-)1166911 грн., ПДВ – (-)     233382 грн.
2) Єдиного реєстру податкових накладних” КП “Харківводоканал” проводить реєстрацію: 
-податкових накладних, складених у лютому 2019р., за обсягами постачання (без ПДВ) 55558116,32 грн., ПДВ – 11111622,57 грн., 
- розрахунків коригування складених у лютому 2019р., за обсягами постачання (без ПДВ) –(-)1166 911,42 грн., ПДВ – (-)233382,31 грн. 
В ході камеральної перевірки встановлено, що КП “Харківводоканал” до складу податкових зобов`язань декларації з ПДВ за лютий  2019р. включає ПДВ  у сумі 5 746 432,87 грн. за податковими накладними (перелік яких наведено в Додатку 1 до акту), які реєструє в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням термінів реєстрації, а саме податкові накладні, складені  у лютому 2019 року та зареєстровано  з порушенням п. 201.10 ст. 201 ПКУ,  податкові накладні  на суму ПДВ 13388615,43 грн.- не зареєстровано станом на 25.04.2019 року.
За результатами перевірки було встановлено факти несвоєчасної реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість, складених позивачем у лютому 2019 р. на суму 5 746 432, 87 грн. який став підгрунтям для винесення Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби податкового повідомлення-рішення від 23.05.2019 № 0001315012, яким до КП “Харківводоканал” застосовано штраф у розмірі 752 056.90 грн на підставі п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України.
Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції  виходив з правомірності оскаржуваного  податкового повідомлення-рішення.   
Колегія суддів не  погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
З додатку до ППР від 23.05.2019 року №0001315012 вбачається, що позивачем здійснено реєстрацію податкових накладних, складених у лютому 2019  року з порушенням строку,  передбаченого  статтею 201  цього Кодексу, для реєстрації  податкової накладної.
Колегія суддів зазначає, що платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Відповідно до п.200-1.1 ст.200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 ст.2001 цього Кодексу. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.200-1.4 ст.200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до п.200-1.3  ст.200-1 цього Кодексу; б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку; в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України; г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.41 статті 43 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 569 “Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість” показники системи електронного адміністрування з податку додану вартість обліковуються в розрізі платників податку наростаючим підсумком: з 1 липня 2015 р. - для платників, що зареєстровані платниками податку до 1 липня 2015 р.; з дати реєстрації платником податку, зазначеної у реєстрі платників податку, - для платників, що зареєстровані платниками податку після 1 липня 2015 року.
Системний аналіз викладених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника прогресивної шкали штрафу в залежності від кількості днів порушення строку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.
Зі змісту матеріалів справи встановлено, що позивачем несвоєчасно було здійснено реєстрацію податкових накладних з податку на додану вартість, складених позивачем у лютому 2019 р. на суму 5 746 432, 87 грн., що стало підставою для винесення Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби податкового повідомлення-рішення від 23.05.2019 № 0001315012, яким до КП “Харківводоканал” застосовано штраф у розмірі 752 056.90 грн на підставі п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України.
Фактичні дані щодо реквізитів, дати реєстрації та суми реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, які були предметом перевірки та наведені в вищезазначеному акті визнаються сторонами, спір щодо цих обставин між сторонами відсутній. 
Отже суть предмету спору полягає у досліджені правомірності застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.          
Таким чином, податкове правопорушення, як і правопорушення будь-яке, має суб`єктивну сторону, тобто це повинно бути умисне порушення норм закону, або умисне його невиконання платником податків, коли він повинен його виконати.
Суд зазначає, що при досліджені рішення, дій чи бездіяльності, суд керується критеріями визначеними ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. 
При цьому суд вважає прийнятними та такими, що підлягає застосуванню до спірних відносин позиції вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі “Федорченко та Лозенко проти України”, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення “поза розумним сумнівом”, відповідно до якого  доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. 
У пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі “Компанія “Вестберґа таксі Актіеболаґ” та Вуліч проти Швеції”, у якому суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
Судом встановлено, що фактично у періоді, що перевірявся Комунальне підприємство “Харківводоканал” є єдиним підприємством, яке здійснює централізоване водопостачання та водовідведення м. Харкова та  населених пунктів Харківської області, працюючи в умовах дії тарифів, встановлених державним органом - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які не покривають фактичних витрат підприємства.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується, зокрема, на таких принципах: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.
З метою забезпечення доступності мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлюються тарифи на деякі види житлово-комунальних послуг, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, встановлені тарифи, як правило, не покривають фактичних витрат надавачів житлово-комунальних послуг.
У зв`язку з цим та з метою забезпечення відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами надавачів послуг, безперебійного надання житлово-комунальних послуг належної якості держава запровадила механізм субвенцій, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетом з подальшим перерозподілом між постачальниками житлово-комунальних послуг.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 №    820/1410/18.
Приписами п.200-1.3 ст.200.1 ПК України передбачено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (ЕНакл), обчислену за такою формулою: ЕНакл = ЕНаклОтр + ЕМитн + ЕПопРах + ЕОвердрафт - ЕНаклВид - ЕВідшкод - ЕПеревищ, де: ЕНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; ЕМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України; ЕПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунків у системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зазначених у підпунктах "а" - "в" пункту 2001.2 цієї статті.
Під час розрахунку показника ЕПопРах також враховується сума коштів у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку. При цьому для поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.
Положення п.200-1.4 ст. 200-1 Податкового кодексу України визначають перелік допустимих джерел поповнення реєстраційного ліміту у межах системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, якими, окрім іншого є, власні кошти платника податку, які він перераховує на рахунок у межах системи електронного адміністрування для реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, а також з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України. 
Тобто, однією із складових формули є показник суми ЕПопРах, який враховує суму коштів субвенції з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення як джерело поповнення системи електронного адміністрування з податку на додану вартість.
Порядок та строки врахування таких сум у системі електронного адміністрування податку встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 569 затверджено “Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, який передбачає спрощення порядку збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах”.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 р. № 967 внесено зміни до Порядку № 569 в частині збільшення реєстраційної суми на суму коштів, отриманих платником у рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах. 
Так, п.9 Порядку № 569 було доповнено абзацом наступного змісту: "У разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами".
Відповідно до пункту 11 Порядку № 569 показники системи електронного адміністрування з податку додану вартість обліковуються у розрізі платників податку наростаючим підсумком. 
З аналізу викладеної норми суд доходить висновку, що показники системи електронного адміністрування розраховуються у порядку п. 200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України та пункту 9 Порядку № 569 й функціонують на засадах нерозривності показників формули під час розрахунку реєстраційного ліміту платника податку. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах, відповідно до якого підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.
Аналогічні за змістом положення містяться і у затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 р. № 332 Порядку та умови надання у 2017 році субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах підприємствам, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
На підставі матеріалів справи судом встановлено, що на виконання викладених порядків про надання субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах у 2015 та у 2017 роках Комунальним підприємством “Харківводоканал” було укладено Договори про організацію взаєморозрахунків з державним бюджетом за якими, у 2015 році підприємство повинно було отримати 66    592    159,48 грн, а у 2017 році - 123 015 395,73 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За змістом судових рішень у справах за № 820/1237/16, № 820/2392/17, №820/531/18, №    820/4746/18, №820/1410/18 судом встановлено, що субвенція на погашення заборгованості з різниці в тарифах у 2015 році у розмірі 66 592 159,38 грн не була врахована у сумі реєстраційного ліміту позивача у строки та у порядку визначеному п.9 Постанови № 569, а лише 04.11.2016 була зарахована до рахунку Комунального підприємства “Харківводоканал”. Тобто реєстраційний ліміт позивача  в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість протягом одного року та чотирьох місяців функціонував без врахування джерела поповнення системи електронного адміністрування з податку на додану вартість у розмірі 66 592 159,38 грн. 
Відповідно до обставин, які були встановлені постановою Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 820/1410/18, бездіяльність Міністерства фінансів України у форми неприйняття рішення про перерахування сум субвенцій у розмірі 74768244,37 грн. позбавило позивача можливості розрахуватись перед державним бюджетом з податку на додану вартість.
Аналіз викладеного обумовлює висновок про те, що обставина протиправної бездіяльності Міністерства фінансів України обумовила відсутність на рахунку Комунального підприємства “Харківводоканал” у системі електронного адміністрування з податку на додану вартість 74 768 244, 37 грн. 
У цьому зв`язку суд погоджується з доводами Комунального підприємства “Харківводоканал” про те, що від`ємні показники реєстраційного ліміту в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість впливають та, у випадку переважання від`ємних показників, які сформувались у попередньому часовому проміжку, формують від`ємний показник формули при новому розрахунку. 
Формування від`ємного значення рахунку Комунального підприємства “Харківводоканал” в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість обумовлене в тому числі відсутністю джерела поповнення такого рахунку – субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення через протиправну бездіяльність Міністерства фінансів України. 
Отже, від`ємні показники реєстраційного ліміту Комунального підприємства “Харківводоканал” у 2019 році були сформовані у порядку пункту 11 Постанови № 569: накопичувальним принципом шляхом врахування від`ємних показників рахунку позивача у системи електронного адміністрування з податку на додану вартість за 2015-2017 роки. 
Тобто формула, яка функціонує у порядку п.200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України та пункту 9 Порядку № 569, розраховується без врахування 74    68    244,    37    грн, що формує значний розрахунковий недолік на рахунку позивача через недотримання органами влади встановленої процедури. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що підприємство позивача не мало можливості перерахувати грошові кошти зі свого поточного рахунку на електронний рахунок в СЕА з ПДВ, оскільки його діяльність у зв`язку з тарифним регулюванням, на протязі великої кількості років носила збитковий характер, з огляду на таке.
Згідно  протоколу Територіальної комісії з питань узгодження різниці в тарифах Харківської обласної державної адміністрації від 05.07.2018 № 3 та Розрахунків обсягів заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які підтверджують, що узгоджена сума заборгованості Держави щодо відшкодування збитків КП «Харківводоканал» на покриття різниці в тарифах лише на протязі 2010-2015 років складає 356 355 781, 91 грн.
Збитковість підприємства позивача у 2016 - 2017 роках підтверджено Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2017, відповідно до якого збитки КП «Харківводоканал» у 2016 році дорівнювали 317 495 тис грн. У 2017 році від`ємний фінансовий результат підприємства позивача складав 127 555 тис грн. 
Згідно Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2018 рік, збитки КП «Харківводоканал» за 2018 рік дорівнювали 692 905 тис. грн.
Аналіз господарської діяльності підприємства позивача за лютий 2019 року також свідчить про збитковість господарської діяльності КП «Харківводоканал», з огляду на таке.
Згідно Витягу з оборотної відомості по поточним рахункам в банках підприємства позивача за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 року надходження складають 147 056 539,16 грн, витрати 146 058 427,77 грн.
Проте, 28.02.2019 позивачем до Головного управління Державної Казначейської служби України  були направлені платіжні доручення віл 28.02.2019 № 8 та № 9 на перерахування коштів за електричну енергію, використану Підприємством позивача у січні 2017 року, згідно договору 1,01 від 03.01.2008, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», які мали бути виконані саме 28.02.2019 року, фактичне їх виконання відбулося лише 01.03.2019. 
Отже,  сума витрат КП «Харківводоканал» у лютому 2019 року має дорівнювати 152 690 579,37 грн, що перевищує доходи підприємства позивача на 5 634 040,21грн.
Крім того, господарська діяльність КП «Харківводоканал» у лютому 2019 року підлягала врегулюванню постановами Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 20.09.2018 № 1074 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року № 1141» та від 20.09.2018 № 1075 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26 листопада 2015 року № 2868», обв`язковим додатком до яких є Структура тарифів на послуги водопостачання та водовідведення.
З наданої позивачем  довідки про надходження та витрат грошових  коштів з поточних рахунків КП «Харківводоканал» за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 встановлено, що  позивачем  кошти витрачались відповідно до статей витрат, які  визначені  структурою тарифів, затвердженою вищезазначеними постановами  НКРЕКП.
Зокрема, з 147 056 539,16 грн надходжень позивачем було витрачено 146 058 427,77 грн, у т. ч. заробітна плата  працівникам-24 694 679,55 грн, податки та збори із заробітної плати-7 858 130,61 грн, податки і платежі в бюджет-14 500 415.31 грн, погашення відсотків по кредитам-433 409,92 грн, погашення кредиту МБРР-2 569 142,53 грн, енергоносії-71 346 410,66 грн, матеріали (хімічні реагенти, паливно-мастильні матеріали)-14 136 284,27 грн, виробничі роботи та послуги (повірка, транспортування газу, техобслуговування та ремонти, РКО, відрядження, зв`язок, страховка)-8 812 504,10 грн, придбання основних засобів-498 773,34 грн, лікарняні листи-512 449,15 грн, повернення грошових коштів населенню за водопостачання та водовідведення-10 278, 04 грн, інше (судовий збір,  проф. внески, аліменти)-685 950,29 грн.
Беручи до уваги наведене, враховуючи необхідність здійснення поточної діяльності (зокрема, сплату податків, закупівлю необхідних матеріалів тощо) колегія суддів погоджується з доводами позивача  про відсутність у позивача вільних обігових коштів, які  могли б бути спрямовані на поповнення  рахунку в СЕА ПДВ.
Аналіз структури тарифу КП «Харківводоканал» вказує на те, що такої статті витрат, як поповнення електронного рахунку в системі електронного адміністрування не передбачено.
Отже, підприємство позивача не мало жодної можливості виконати вимоги ПК України та спрямувати грошові кошти зі свого поточного рахунку на електронний рахунок в СЕА з ПДВ, оскільки КП «Харківводоканал» не може спрямовувати кошти за напрямками не передбаченими структурою тарифу. 
Таким чином, запроваджений механізм державного регулювання послуг позивача виключає для Підприємства використання такого джерела поповнення електронного рахунку, як грошові кошти, та залишає єдине доступне для нього джерело - суми належних йому субвенцій.
Висновки суду першої інстанції про те, що оскільки позивач за отриманням відповідних субвенцій на 2018-2019 роки  не звертався, а тому посилання позивача на відсутність можливості використовувати для поповнення електронного рахунку субвенцій є необгрунтованими, колегія суддів вважає помилковими,  оскільки законами України «Про Державний бюджет» на відповідний рік виділення субвенцій позивачу передбачено не було,  що робить неможливим звернення за їх отриманням.
Посилання суду  першої інстанції на те, що застосування позивачем при визначенні  податкових зобов`язань та податкового кредиту касового методу свідчить про наявність  у позивача грошових коштів для поповнення  електронного рахунку в СЕА з ПДВ також є необгрунтованими, оскільки вказане суперечить положенням ст.601 Цивільного кодексу України та ч.3 ст.203 Господарського кодексу України, якими унормована можливість припинення господарських  зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що не передбачає грошової форми  оплати, що підтверджується  копіями угоди про залік  зустрічних однорідних вимог від 18.02.2019 року №31-Ф та повідомлення від 19.02.2019 року №01-01-23/1044-19.
Враховуючи обставини відсутності перерахування на рахунки Комунального підприємства “Харківводоканал” субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що, у порядку п.200-1.4 ст.200-1 Податкового кодексу України є джерелом поповнення рахунку системи електронного адміністрування з податку на додану вартість, колегія суддів зазначає, що позивач не мав можливості здійснювати реєстрацію податкових накладних у строки передбачені статтею 201  Податкового кодексу України.
          Колегія суддів зазначає, що встановлені обставини свідчать про відсутність у позивача складу податкового правопорушення, оскільки порушення встановлених строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування сталося з причин, що не залежали від позивача. 
Як слідує з рішення ЄСПЛ по справі “Рисовський проти України” від 20.10.2011р. особливу важливість набуває принцип “належного урядування”. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб.
У контексті обставин справи суд наголошує на змісті пункту 71 рішення по справі “Рисовський проти України”, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. 
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій відсутні.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в той час, як доводи позивача ґрунтуються на законі та підтверджені матеріалами справи, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства "Харківводоканал" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року по справі № 520/7892/19 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою   позов Комунального підприємства "Харківводоканал" до  Офіса великих платників податків ДПС третя особа Харківська міська рада про скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити. 
Визнати незаконним та протиправним  податкове повідомлення-рішення від 23.05.2019 року №0001315012, прийняте Офісом великих платників податків ДФС.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    М.І. Старосуд   	
Повний текст постанови складено  06.03.2020 року