КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД   

 № 33/824/1909/2020                                                                 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
 Категорія: ст. 124 КУпАП
 П О С Т А Н О В А
 І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
01 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жовтневе Олевського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців.
Цією ж постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. з кожного.
 
Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 21 грудня 2019 року об 11 год. 15 хв. по просп. Г. Сталінграду, 6 у м. Києві ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «LEND ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.1, 10.4,                               33(4.1) ПДР України, перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 (рух прямо) та здійснив розворот ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом «MERCEDES», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. 
Крім того, 21 грудня 2019 року, об 11 год. 15 хв. по просп. Г. Сталінграду, 6 у                       м. Києві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES», державний номерний знак НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 8.7.3.е ПДР України, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору (червоний) та здійснив зіткнення з транспортним засобом «LEND ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. 
 
В апеляційній скарзі зі змінами ОСОБА_1 просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року змінити в частині адміністративного стягнення щодо нього, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. 
 
За доводами ОСОБА_1 суд першої інстанції піддав його надмірно суворому стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, позбавив права керування транспортними засобами, не обґрунтувавши свого рішення в цій частині. 
Не оспорюючи висновків суду про доведеність вчинення правопорушення,                   ОСОБА_1 стверджує, що суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обрав стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, чим  порушив вимоги ст. 33 КУпАП, які передбачають врахування особи порушника, його майнового стану та обставин, що пом`якшують відповідальність. 
ОСОБА_1 просить врахувати, що його водійський стаж розпочався в 1974 році і з того часу він не скоїв жодної ДТП. На даний час він досяг пенсійного віку, але у зв`язку з невеликим розміром пенсії вимушений працювати водієм, тому позбавлення спеціального права поставить його у скрутне матеріальне становище.
 
Крім того, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, поважність пропущення якого обґрунтував тим, що розгляд справи відбувся без його участі та він не був повідомлений належним чином про дату і час судового засідання; про прийняте рішення дізнався 26 лютого 2020 року; вперше апеляційну скаргу подав до суду 03 березня 2020 року, проте вона була повернута у зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку; маючи наміри реалізувати право на оскарження вдруге звернувся з апеляційною скаргою.
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Як убачається з матеріалів справи, за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про місце і час судового розгляду, справа про адміністративне правопорушення була розглянута у його відсутність, при цьому матеріалами справи не спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що копію постанови він отримав                            26 лютого 2020 року. 
Із матеріалів справи також слідує, що вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду в межах десятиденного строку від дати отримання копії постанови, але після закінчення строку її оскарження, визначеного ст. 294 КУпАП, тому за відсутності клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку така апеляційна скарга була йому повернута. Вдруге ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 09 квітня 2020 року, тобто протягом нетривалого часу після отримання судового рішення про повернення апеляційної скарги.
Вказані обставини заслуговують на увагу та свідчать  про обґрунтованість клопотання ОСОБА_1 , тому процесуальний строк оскарження постанови судді місцевого суду від 07 лютого 2020 року підлягає поновленню.
 
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
            Висновок судді Оболонського районного суду м. Києва в постанові від 07 лютого 2020 року про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2020 року та постанові судді, підтверджується наявними у справі доказами, не оспорюється ОСОБА_1 у скарзі, з огляду на зміну апеляційних вимог, тому не є предметом перегляду в апеляційному порядку.
 
            Щодо виду та розміру стягнення за вчинене ОСОБА_1   адміністративне правопорушення, то доводи апелянта про необґрунтованість висновку судді місцевого суду в цій частині заслуговують на увагу.
 
Як убачається зі змісту судового рішення, на обґрунтування рішення щодо адміністративного стягнення, яке належить застосувати до осіб, які притягаються до відповідальності за ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду формально зазначив про врахування характеру вчиненого правопорушення та характеру пошкоджень транспортних засобів в результаті ДТП, відомостей про особу кожного правопорушника, їх відношення до скоєного та піддав, зокрема ОСОБА_1 , адміністративному стягненню у виді позбавлення спеціального права.  
Однак, при альтернативній санкції статті закону, за порушення якої ОСОБА_1   притягається до відповідальності, суддя місцевого суду своїх висновків щодо саме такого виду адміністративного стягнення достатньо не мотивував і залишив поза увагою положення                          ст. 30 КУпАП, відповідно до яких позбавлення спеціального права, наданому даному громадянинові, зокрема, права керувати  транспортними засобами, застосовується за грубе, повторне або систематичне порушення порядку користування цим правом.
 
            Між тим, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що погоджується з викладеними по суті правопорушення обставинами, тобто не оспорював вину в порушенні ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У цьому провадженні притягнуті до адміністративної відповідальності як водій ОСОБА_1 , так і водій ОСОБА_2 , проте їх дії не призвели до тяжких, в розумінні адміністративної відповідальності, наслідків з огляду на характер пошкоджень, які зазнали транспортні засоби в ДТП, тобто не призвели до значних матеріальних збитків. Матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше тавідомостей про обставини, які б обтяжували його відповідальність. В той же час долучена до апеляційної скарги довідка про місце роботи і займану посаду № 22/ВУП від 02 березня 2020 року свідчить про те, що ОСОБА_1 з 30 квітня 2015 року працює водієм транспортних засобів (АВС) в комунальному підприємстві «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». 
 
За вказаних обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1 , вважаю можливим змінити йому адміністративне стягнення за вчинене правопорушення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки таке стягнення в даному випадку буде достатнім та відповідатиме його меті, визначеній у ст. 23 КУпАП. 
 
            Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді місцевого суду - зміні в частині адміністративного стягнення.
            На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
 
п о с т а н о в и в:
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити, пом`якшити вид стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
У решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                     О.П. Павленко