ПОСТАНОВА
Іменем України

28 травня 2020 року 
Київ
справа №725/3410/17
адміністративне провадження №К/9901/50197/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у в попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 (головуючий суддя Загороднюк А.Г., судді: Драчук Т. О., Полотнянко Ю.П.) у справі № 725/3410/17 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.07.2017 року відповідачем було винесено постанову, якою визнано його винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що      позивач не ввозив зазначений транспортний засіб на територію України 27.02.2015 року, а перебував в ньому як пасажир, коли той перетинав державний кордон України. При перетині кордону, він, на вимогу малознайомого водія  автомобіля марки «BMW 525» реєстраційний номер НОМЕР_1 , надав йому свої документи для проходження прикордонного та митного контролю, при цьому йому не відомо яким чином в той час транспортний засіб марки «BMW 525» реєстраційний номер НОМЕР_1 був оформлений як такий, що переміщується ним через митний кордон України в режимі транзиту. Вважає, що       малознайомий чоловік, який 27.02.2015 був за кермом вказаного транспортного засобу, шахрайським способом,       отримав його документи       та повідомив працівникам прикордонної та митної служби про те, що автомобіль ввозиться на територію України саме ОСОБА_1 . 
У зв`язку з наведеним він звернувся з відповідною заявою в правоохоронні органи про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Також, посилався на те, що додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови є допущені відповідачем процесуальні порушення, зокрема накладення       адміністративного       стягнення з порушенням встановлених       законодавством строків, враховуючи те, що правопорушення передбачене ч. 3 ст. 470 МК України не є триваючим та було вчинене 27.02.2015 року.
Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22.08.2017 адміністративний позов задоволено: скасовано постанову у справі про порушення митних правил №3031/20900/17 від 17.07.2017  про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що при винесенні постанови відносно позивача належним чином не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи. При цьому судом встановлено, що 07.07.2017 року       позивач звертався в ЧВП ГУНП в Чернівецькій області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення по факту   заволодіння його паспортом шляхом обману та зловживання довірою з метою перевезення через митний кордон України транспортного засобу іноземної реєстрації. Разом з тим вказує, що інкриміноване позивачу правопорушення не є триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати, з огляду на що позивача піддано адміністративному стягненню поза межами встановлених митним законодавством строків.
Натомість постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22.08.2017 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції посилався на те, що постанова у справі про порушення митних правил прийнята правомірно, оскільки в діях позивача наявний склад правопорушення, передбачений частиною третьою   статті 470 МК України.   Будь-яких підтверджуючих документів стосовно заволодіння паспортом позивача шляхом обману та зловживання довірою з метою перевезення через митний кордон України транспортного засобу іноземної реєстрації, у відповідності до вимог статті 460 МК України, позивач не надав, а сам факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивача вчинені злочинні дії. При цьому судом зазначено, що триваючими визначаються правопорушення, які розпочавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активні дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином. Таким чином, протиправні дії позивача, відповідальність за які      передбачена частиною третьою   статті 470 Митного кодексу України, є триваючими, та фактично виявленими лише 01.07. 2017, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 01.07.2017 № 3031/20900/17, і саме з цієї дати необхідно відраховувати строк накладення адміністративного стягнення. Оскільки у справі відсутні будь-які інші дані щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення, саме з цієї дати слід починати відлік шестимісячного строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що рішення суду апеляційної інстанцій ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не надав належної правової оцінки тому, що передбачене частиною третьою   статті 470 Митного кодексу України   правопорушення не віднесене до триваючих, які визначені у   статті 467 цього Кодексу, а тому накладення на нього адміністративного стягнення після спливу шестимісячного строку з дня його вчинення є протиправним.   Разом з тим, зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано оцінку тій обставині, що фактично він не мав наміру порушувати митні правила, шляхом недотримання строку перебування автомобіля ввезеного в режимі «транзит», з огляду на ту обставину, що позивач звертався в ЧВП ГУНП в Чернівецькій області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення по факту   заволодіння його паспортом шляхом обману та зловживання довірою з метою перевезення через митний кордон України транспортного засобу іноземної реєстрації, що підтверджує, що транспортний засіб було ввезено на митну територію іншою особою без згоди та відома позивача.
Відповідач правом на подання заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.
Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.07.2017 відносно позивача       працівниками відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил №3031/20900/17, відповідно до якого 01.07.2017 о 05 год. 59 хв. громадянин України ОСОБА_1 слідував з Республіки Польща до України як пасажир в смузі руху зелений коридор пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС транспортним засобом марки «VW LT35» реєстраційний номер НОМЕР_2 . В ході митного контролю       в ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМС України виявлено, що ОСОБА_1 27.02.2015 о 18:50:03 через митний пост «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки               «BMW 525» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів на строк передбачений ст. 95 МК України.   Станом на 01.07.2017  в ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМС України       відсутня інформація про вивезення з митної території України вказаного транспортного засобу. Таким чином ОСОБА_1 перевищив         встановлений       ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення, більше ніж на 10 днів.
На підставі вказаного протоколу та інших документів 17.07.2017 заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням винесено постанову, якою на ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 470 МК України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.
Також, судами було з`ясовано, що 07.07.2017 року       позивач звертався в ЧВП ГУНП в Чернівецькій області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення по факту   заволодіння його паспортом шляхом обману та зловживання довірою з метою перевезення через митний кордон України транспортного засобу іноземної реєстрації марки BMW   525, реєстраційний номер НОМЕР_4 . 
В заяві позивач зазначав, що 27.02.2015 він погодився на пропозицію та поїхав в Молдову в гості до родичів маловідомого йому громадянина Андрія, а на зворотному шляху останній протиправно скористався його паспортом.
Незважаючи на вказані обставини, про які позивач повідомляв відповідача у поясненнях   під час складення протоколу про порушення митних правил, Львівська митниця ДФС визнала винною позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою   статті 470 Митного кодексу України.
Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення   передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судами попередніх інстанцій установлено, що позивача у справі притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення   статті 470 Митного кодексу України, а саме перевищення встановленого   статтею 95 цього Кодексу   строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.
У теорії адміністративного права визначено, що адміністративне правопорушення складається з чотирьох обов`язкових елементів: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона.
Об`єктивна сторона порушення митних правил, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності (частина третя   статті 470 Митного кодексу України), полягає у недоставленні автомобіля, ввезеного в митному режимі «транзит», до митного органу призначення у десятиденний строк.
Враховуючи зміст вищенаведених норм, а також беручи до уваги встановлені судами обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач прийняв постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з урахуванням всіх фактичних обставин.
Зокрема, постанова у справі про порушення митних правил №3031/20900/17 від 17.07.2017 мотивована фактом своєчасного недоставлення позивачем транспортного засобу, поміщеного в митний режим транзиту, до митного органу призначення. 
Як уже вказувалось, у справі, що розглядається, судами встановлено, що 07.07.2017  позивач звертався в ЧВП ГУНП в Чернівецькій області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення по факту   заволодіння його паспортом шляхом обману та зловживання довірою з метою перевезення через митний кордон України транспортного засобу іноземної реєстрації марки BMW   525, реєстраційний номер НОМЕР_4 .   Натомість будь-якого рішення на час складання  та розгляду протоколу по вказаному кримінальному провадженню не прийнято.  
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у спосіб та на підставі, передбаченими   МК України, з урахуванням всіх обставин.
Суд апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, правильно виходив з правомірності прийняття постанови у справі про порушення митних правил з огляду на наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною третьою   статті 470 МК України. Жодних належних та допустимих доказів на спростування висновків суду апеляційної інстанції не наведено.
Верховний Суд також зазначає, що за змістом частини першої   статті 467 МК України   якщо справи про порушення митних правил відповідно до   статті 522 цього Кодексу   розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями   469,   477 - 481,   485   цього   Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.
При цьому, в положеннях      Митного кодексу України      не міститься визначення триваючого правопорушення.
Між тим, триваючими визначаються правопорушення, які, розпочавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.
Як правильно встановив суд апеляційної інстанції, порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена частиною третьою   статті 470 МК України, є триваючим правопорушенням. Натомість, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вчинене позивачем правопорушення у розумінні частини першої   статті 467 Митного кодексу України не є триваючим, однак зазначене, не  призвело до неправильного вирішення справи по суті.
З урахуванням того, що висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями   341,   343,   349,   352,   355,   359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ: 

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 - залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду