ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/467/20 Справа № 2-4509/11 	  	Головуючий у першій інстанції: Парфьонов Д.О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року по справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Покровський комбікормовий завод” на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревої Ірини Валеріївни, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк”, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю “Центрторг-Агро”, – 

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ТОВ “Покровський комбікормовий завод” звернулось до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що 09 липня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по справі №2-4509/11 яким стягнуто солідарно з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрторг-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноармійський комбікормовий завод», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5505613,96 грн., рішення суду набрало законної сили 19 лютого 2014 року. На виконання рішення суду 12 серпня 2014 року видано виконавчий лист про солідарне стягнення з Сільськогосподарського ТОВ «Центрторг-Агро», ТОВ «Красноармійський комбікормовий завод», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5505613,96 грн. Згідно з постановою Головного державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження від 25 лютого 2016 року ВП №50316507, виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Красноармійський комбікормовий завод» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів до ВДВС надійшов 25 лютого 2016 року та 25 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження у справі. Постанову державного виконавця ТОВ «Красноармійський комбікормовий завод» отримало 09 березня 2016 року. Вказує, що оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа № 2/183/360/13 по справі № 2-4509/11 сплив 19 лютого 2015 року - отримавши виконавчий документ державний виконавець, керуючись ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження через пропуск встановленого строку пред`явлення документів до виконання. Тому, скаржник просив визнати дії Головного державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Косаревої Ірини Валеріївни щодо відкриття виконавчого провадження 25 лютого 2016 року стосовно стягнення 5505613,96 грн. з ТОВ «Красноармійський комбікормовий завод» неправомірними; скасувати постанову Головного державного виконавця ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Косаревої Ірини Валеріївни про відкриття виконавчого провадження від 25 лютого 2016 року ВП №50316507.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року скаргу задоволено частково, визнано неправомірними дії головного Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Косаревої Ірини Валеріївни щодо відкриття виконавчого провадження 25 лютого 2016 року за виконавчим листом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, виданого 12 серпня 2014 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноармійський комбікормовий завод» 5505613,96 грн.; визнано неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження від 25 лютого 2016 року ВП № 50316507; в іншій частині вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ПАТ КБ “ПриватБанк”, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та відмову у задоволенні вимог скарги у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і змісту скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду відсутні, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року по справі №2-4509/11, присуджено до стягнення солідарно з Сільськогосподарського ТОВ «Центрторг-Агро», ТОВ «Красноармійський комбікормовий завод», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5505613,96 грн. Рішення суду набрало законної сили 19 лютого 2014 року.
На виконання рішення суду 12 серпня 2014 року видано виконавчий лист про солідарне стягнення з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрторг-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноармійський комбікормовий завод»,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5505613,96 грн. Вказано про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання – до 20.02.2015 року (а.с.79 т.1).
З копії виконавчого листа вбачається відмітка державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження 13 жовтня 2014 року. Наступна відмітка на виконавчому листі свідчить, що 17 лютого 2016 року головним державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження за п.4 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».
25 лютого 2016 року ПАТ КБ “ПриватБанк” до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області було подано заяву про прийняття до виконання виконавчого листа Нвомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2013 року по справі №2/4509/11 (а.с.5 т.2).
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Косаревою І.В. 25 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №50316507 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про солідарне стягнення з Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрторг-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноармійський комбікормовий завод», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5505613,96 грн. З постанови вбачається факт отримання заяви про примусове виконання рішення державним виконавцем 25 лютого 2016 року (а.с.139 т.1, а.с.7 т.2).
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року по справі №2-4509/11 відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу та видачу дубліката виконавчого листа (а.с.89-91 т.2).
У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, в редакції, чинній на час виникнення вищевказаних правовідносин, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
За ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, з відповідними змінами та доповненнями, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.
Пункт 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016 року) встановлює строки пред`явлення до виконання виконавчих документів, зокрема що інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. 
Пункт 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016 року) встановлює строки, зазначені у частині першій цієї статті, які встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, з відповідними змінами та доповненнями, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Частина 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, у відповідній редакції, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання (п.1); пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення (п.4).
Згідно зі ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
При цьому, за ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, з відповідними змінами та доповненнями, у наслідок наявності обставин, що зумовлюють переривання строку звернення, вищезазначений строк поновлюється з моменту усунення таких обставин та час, який минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. 
Згідно ч.1, ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, з відповідними змінами та доповненнями, державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.
Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що після пред”явлення виконавчого листа до виконання 13 жовтня 2014 року (відмітка державного виконавця про постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження) річний строк закінчився 13.10.2015 року, що свідчить про пред”явлення виконавчого листа до виконання 17 лютого 2016 року поза межами річного строку; враховуючи, що апелянтом не спростовано зміст відміток на виконавчому листі, відповідно до яких вищевказаний виконавчий лист у період з 14.10.2014 року по 16.02.2016 року до виконання не пред”являвся та на виконанні не перебував, - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення вимоги скарги щодо визнання неправомірними дій головного державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження 25 лютого 2016 року за вищевказаним виконавчим листом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яке безпідставно відбулось за межами річного строку пред”явлення виконавчого листа до виконання. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення скарги про скасування постанови головного державного виконавця шляхом визнання цієї постанови неправомірною, оскільки нормами Закону України “Про виконавче провадження” правом скасування постанов винесених у виконавчому провадженні наділений начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, розглянувши справу у межах доводів скарги на дії державного виконавця та у межах доводів апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА: 

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” – залишити без задоволення. 
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді