ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Харків

Справа № 645/935/20
Провадження № 22-ц/818/3091/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,
суддів  Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
секретаря: Каплоух Н.Б.,

Позивач:  ОСОБА_1 ,
Відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
Третя особа: – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Оксана Євгенівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області – Руденко Оксана Євгенівна, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 березня 2020 року, постановлену суддею Сілантьєвою Е.Є.,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1  звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила визнати частково недійсним в частині покупця ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є., р. № 167; перевести права покупця за договором купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є., р. № 167, на позивача - ОСОБА_1 ; скасувати державну реєстрацію на продаж квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2, на ім`я ОСОБА_3 . 

Разом з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2 до розгляду справи по суті; шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2 до розгляду справи по суті; шляхом заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, відчуження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 26,8 м2, житловою площею 17,8 м2 до розгляду справи по суті. 

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що спірне нерухоме  майно  може  бути  відчужене  в  будь-який  момент  з недобросовісних  мотивів ОСОБА_3 , що  є підставою вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

( ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 є  дочкою та колишнім зятем позивача, які перебували у шлюбі з 1 грудня 2009 року. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з дочкою позивача та знаходиться на її повному утриманні, і на користь якої з батька дитини стягнуті аліменти за постановою Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року ( справа за № 621/826/16) було задоволено позовні вимоги  ОСОБА_3  до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, і задоволено зустрічні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю.  ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_3  була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є., р.№ 167. Позивач маючи депозитні рахунки у банківській установі АТ «МЕГАБАНК», мала намір придбати житло дитині дочки з оформленням угоди саме на її ім`я. Напередодні укладення угоди, нею було знято з рахунку відсотки від укладених депозитних договорів - 12 грудня 2013 року 62 371,29 грн та 5 000 грн до повної вартості квартирі та для оформлення договору, які і передано позивачем доньці. Вартість квартири складала 65 000 грн. При укладенні угоди вона не була присутня. Факт не оформлення квартири на дитину від позивача було приховано. На укладенні договору були батьки дитини, обидва відповідача, нотаріуса обирав відповідач ОСОБА_3 . Крім цього позивач вказала, що ОСОБА_2  оформила заяву, що гроші належать чоловіку, що не було дійсністю, а ОСОБА_3  оформив заповіт на онуку. Цей заповіт був ним анульований після розірвання шлюбу. Оскільки ціна квартири була прийнятна, і на неї були інші бажаючі, відповідач ОСОБА_2 дозволила, на той час чоловіку ОСОБА_3 оформити квартиру на його ім`я, за наявністю заповіту. В процесі слухання численних справ між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 неодноразово стверджував, що як тільки спір закінчиться, він одразу позбавиться спірної квартири. )

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області – Руденко Оксана Євгенівна, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу – залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловила припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду. Судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також накладення арешту не є співмірним з заявленими (в майбутньому) вимогами. Позивач не зазначила, які саме дії ОСОБА_3 свідчать про його наміри здійснити будь – які дії спрямовані на розпорядження спірним майном, 

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на обставини, викладені нею в позовній заяві та в заяві про забезпечення позову. Зазначає, що суд першої інстанції помилково посилався на відсутність намірів ОСОБА_3 на відчуження спірного майна, оскільки спірне майно перебувало під арештом весь час розгляду спору між відповідачами і заходи забезпечення були скасовані 3 березня 2020 року після розгляду справи Верховним Судом. Про несумлінність дій ОСОБА_3 свідчить скасування ним заповіту, укладеного ним на користь дитини. Зазначає, що під час слухання численних справ між її дочкою та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 неодноразово стверджував, що в нього є намір позбавитися спірної квартири.

ОСОБА_3 до апеляційного суду надано відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга не містить доводів, які б були підставою для її скасування.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України                     від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є квартира АДРЕСА_1 , загальної площі 26,8 м2, житлової площі 17,8 м2.

Отже, між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна.
Побоювання ОСОБА_1 що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відповідачем не спростовані.
Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини. Забезпечення позову шляхом заборони відчуження не завдає шкоди відповідачу, оскільки заборона відчуження нерухомого майна тимчасово перешкоджає відчуженню такого майна. Проте це майно залишається у повному віданні та користуванні відповідача, та у разі відмови у позові види забезпечення позову скасовуються. У разі ж задоволення позову при повному виконанні рішення суду такі заходи забезпечення позову також скасовуються.

Відтак висновки суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є помилковими.

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов`язаних із публічних інтересів правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доцільним задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.
За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 березня 2020 року – скасувати. 
Заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково. Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить  ОСОБА_3 . В іншій частині заяви відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.
Головуючий                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                         О.В. Маміна

                                                                       Н.П. Пилипчук

повний текст постанови
складено 16 червня 2020 року