Ухвала 
іменем України 
21 травня 2020 року
м. Київ
справа № 711/899/19
провадження № 51-2112ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 12018251010001161 щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Потерпілий ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року касаційну скаргу потерпілого залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також потерпілому було роз`яснено, що у разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку потерпілий ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції, проте приписів ст. 427 КПК, ним не дотримано, допущених недоліків касаційної скарги в повному обсязі не усунуто.
У повторній касаційній скарзі доводи потерпілого фактично є аналогічними доводам касаційної скарги, яку було залишено без руху.
Потерпілий ОСОБА_4 у касаційній скарзі, як і у скарзі, яка була залишена без руху, знову зазначає про незаконність оскаржуваних судових рішень, просить їх скасувати, проте й цього разу не конкретизує порушення норм КПК судами першої та апеляційної інстанцій, що можуть стати підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції та не наводить обґрунтованих доводів, в аспекті приписів статей 370, 404, 409, 412-414, 415, 419 КПК, з огляду на порушення норм матеріального і процесуального права, допущеними судами першої та апеляційної інстанцій, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку та ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Крім того, касаційна скарга потерпілого містить ретельний опис подій у провадженні із висновками про їх невідповідність фактичним обставинам, наведеною власною оцінкою доказів. Однак, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в силу статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, потерпілим у касаційній скарзі не висловлена позиція з приводу того, чи потягли допущені порушення КПК, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути потерпілому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 12018251010001161 щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                             ОСОБА_3