ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2020 р.           Справа№ 910/14037/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Попікової О.В. 

секретар                 Ковальчук Р.Ю.
за участю 
представників:      позивача – Мешечко О.Л.
                               відповідача – Ковальчук І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод"
на рішення Господарського суду м. Києва від 13.02.2020 р. (повне рішення складено 24.02.2020 р.)
у справі № 910/14037/19 (суддя – Стасюк С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод"
до Міністерства оборони України
про внесення змін до державного контракту на поставку продукції

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод" звернулося з позовом до Міністерства оборони України про внесення змін до державного контракту на поставку (закупівлю) продукції за оборонним замовленням № 403/1/19/73 від 26.09.2019 р., а саме до додатку № 1 специфікація поставки, шляхом внесення змін щодо термінів поставки із зазначенням терміну поставки до 29.11.2019 р.
Також 13.01.2020 р. до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод" просило внести зміни до державного контракту на поставку (закупівлю) продукції за оборонним замовленням № 403/1/19/73 від 26.09.2019 р., а саме до додатку № 1 специфікація поставки, шляхом внесення змін щодо термінів поставки із зазначенням терміну поставки до 09.12.2019 р.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на зміну істотних обставин, якими сторони керувались в момент участі у процедурі закупівлі, за результатами якої сторонами укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/19/73 від 26.09.2019 р.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.02.2020 р. у справі № 910/14037/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод" відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що значне зменшення фактичного строку поставки продукції за контрактом є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися в момент участі у процедурі закупівлі, поданні тендерної пропозиції, технологічні процеси виготовлення продукції у такій кількості не дозволяють її виготовити та поставити на адресу відповідача у строки менші ніж 60 календарних днів, відтак є правові підстави для внесення змін до укладеного контракту.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2020 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод" у справі № 910/14037/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Попікова О.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/14037/19 та призначено її до розгляду на 12.05.2020 р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 р. було відкладено розгляд справи до 09.06.2020 р.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
26.09.2019 р., на підставі рішення тендерного комітету Міністерства оборони України, затвердженого протоколом № 75/387/6 від 11.09.2019 р., між Міністерством оборони України (далі – замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Верхньодніпровський авторемонтний завод” (далі – виконавець) укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/19/73 (далі - контракт).
Відповідно до п. 1.1 контракту виконавець зобов`язується поставити замовникові з дотриманням вимоги законодавства продукцію, причепи, напівпричепи та пересувні контейнери (34220000-5) (напівпричеп-контейнеровоз під контейнер 40 футів), лот № 2 - причепи, напівпричепи та пересувні контейнери (34220000-5) (напівпричеп-контейнеровоз під контейнер 40 футів), а саме: напівпричеп ВАРЗ-НПК 4012, що поставляються за річним планом закупівель Міністерства оборони України на 2019 рік, згідно з додатком № 1 (далі – специфікація), а замовник – прийняти через вантажоодержувача – військова частина НОМЕР_1 , вул. Попова, 9, м. Старокостянтинів, Хмельницької області, 03100 та оплатити таку продукцію.
Згідно з п. 1.3 контракту якість, комплектність і експлуатаційна документація повинні відповідати технічній документації та нормативним документам, зазначеним у специфікації. Продукція, що поставляється за контрактом, повинна бути новою, виготовленою у 2018 або 2019 році та такою, що не була в експлуатації.
Як передбачено п. 2.1 контракту, вартість продукції з урахуванням податку на додану вартість складає 8490000,00 грн. 
Пунктом 2.5 контракту визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником поставленої продукції протягом 30 банківських днів після пред`явлення виконавцем рахунку на оплату продукції (за умови надходження бюджетних коштів на рахунки Міністерства оборони України).
У відповідності до п. 2.7 контракту до рахунка додаються: акт приймання-передачі; повідомлення-підтвердження отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку за формою, встановленою наказом Міністерства оборони України від 31.12.2016 р. № 757 (зі змінами) (далі – повідомлення-підтвердження). Видаткова накладна з печаткою вантажоодержувача та підписом посадової особи, яка отримала продукцію. На підставі зазначених документів не пізніше 5 денного терміну з дати поставки продукції, сторонами оформлюється акт приймання-передачі продукції за контрактом, який є підставою для проведення розрахунків.
Поставка виконавцем та приймання вантажоодержувачем продукції за контрактом здійснюється у місці поставки на підставі видаткової накладної з оформленням вантажоодержувачем акту приймання-передачі (п. 3.1 контракту).
Згідно з п. 3.3 контракту продукція поставляється виконавцем відповідно до умов DDP на склад замовника згідно з міжнародними правилами тлумачення термінів “Інкотермс” у редакції 2010 року та передається вантажоодержувачу за адресою, вказаною у пункті 1.1 розділу 1 контракту. Вантажоодержувач здійснює приймання продукції відповідно до Інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 440 від 17.08.2017 р. 
Відповідно до п. 3.6 контракту датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки продукції є дата підписання вантажоодержувачем акту приймання-передачі. Датою виконання умов контракту є дата підписання сторонами акту приймання-передачі продукції за контрактом.
За п. 4.1 контракту виконавець зобов`язаний поставити продукцію згідно з умовами контракту не пізніше строку, визначеного специфікацією поставки, та надати замовнику документи згідно з пунктом 2.7 контракту.
Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 р. (п. 10.1 контракту).
Згідно з п. 10.3 контракту зміни до контракту можуть бути внесені за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди до контракту. Питання щодо внесення змін до контракту може вирішуватися сторонами не пізніше ніж за 7 календарних днів до закінчення його строку.
Пунктом 10.4 договору визначено, що додаткові угоди до контракту укладаються у письмовій формі та підписуються сторонами або уповноваженими на те їх представникам і є його невід`ємною частиною.
Додатком № 1 до контракту сторони погодили специфікацію поставки, відповідно до якої, зокрема виконавець має поставити товар у термін до 30.10.2019 р.
17.09.2019 р. позивач звернувся до відповідача із листом № 826/09 з проханням продовжити строк постачання предмета закупівлі до 20.11.2019 р.
У відповідь, листом № 403/217/7457 від 16.10.2019 р. відповідач вказав, що перенесення поставки продукції можливо здійснити за рішенням Господарського суду міста Києва.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що позивач, при підготовці тендерної пропозиції розраховував, що на виготовлення та постачання продукції з моменту підписання контракту у нього буде щонайменше 60 календарних днів, однак значна тривалість проведення тендеру, внесла свої корективи, в зв`язку з чим, у позивача залишилось лише 30 календарних днів для виготовлення та поставки продукції, в зв`язку з чим останній звернувся до суду з позовом про внесення змін до державного контракту на поставку (закупівлю) продукції за оборонним замовленням № 403/1/19/73 від 26.09.2019 р.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Як передбачено ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За ч. ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України).
Як передбачено ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України “Про публічні закупівлі” та Законом України “Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони”.
Так, п. 20 ст. 1 Закону України “Про публічні закупівлі” визначено, що публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з п. 5 ст. 1 Закону України “Про публічні закупівлі” договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.
Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно  до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
У відповідності до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. 
Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Отже нормами чинного законодавства чітко визначений порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.
Існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, є необхідним для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.
Таким чином закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.
Разом з цим, укладаючи 26.09.2019 р. контракт, позивач був обізнаний про те, що поставка продукції має бути здійснена у строк до 30.10.2019 р., тобто у строк менший ніж 60 днів, при цьому, до укладення сторонами контракту, 17.09.2019 р. позивач звертався до відповідача з листом № 826/09 про продовження строку постачання предмета закупівлі до 20.11.2019 р., в якому відповідачем було відмовлено.
Отже, укладаючи контракт, позивач вже був обізнаний про необхідність виготовлення та поставки продукції у строк до 30.10.2019 р. та позивачем не надано жодних доказів зміни істотних обставин після укладення цього контракту.
Вбачається, що позивачем було поставлено передбачену контрактом продукцію, що підтверджується актом приймання-передачі продукції № 1 від 02.12.2019 р., підписаним сторонами 29.11.2019 р., актом приймання-передачі продукції № 2 від 03.12.2019 р., підписаним сторонами 29.11.2019 р., актом приймання-передачі продукції № 3 від 03.12.2019 р., підписаним сторонами 29.11.2019 р., повідомленням-підтвердженням № 4151 від 26.11.2019 р., та актами приймання-передачі транспортних засобів № 507884, № 507886, № 507896, № 507897, № 507900, № 507901, № 507902.
З актів приймання-передачі транспортних засобів № 507884, № 507886, № 507896, № 507897, № 507900, № 507901, № 507902 вбачається, що два напівпричепа виготовлені 22.10.2019 р. та п`ять напівпричепів – 01.11.2019 р.
Однак в матеріалах справи відсутні докази зміни істотних обставин щодо неможливості позивачем вчасної поставки продукції, зокрема двох напівпричепів – 23.10.2019 р. та п`ятьох напівпричепів – 02.11.2019 р., з урахуванням дат їх виготовлення.
Також позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в ч. 2 ст. 652 ЦК України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі № 910/14628/17, від 25.09.2018 р. у справі № 910/2659/18, від 05.09.2019 р. у справі № 910/1338/19.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про внесення змін до державного контракту на поставку (закупівлю) продукції за оборонним замовленням № 403/1/19/73 від 26.09.2019 р., а саме до додатку № 1 специфікація поставки, шляхом внесення змін щодо термінів поставки із зазначенням терміну поставки до 02.12.2019 р., є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 13.02.2020 р. у справі №  910/14037/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод" задоволенню не підлягає.
Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією з мотивів їх необґрунтованості.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 13.02.2020 р. у справі №  910/14037/19 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхньодніпровський авторемонтний завод".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.06.2020 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                О.В. Попікова