Справа № 447/2466/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М. 
Провадження № 22-ц/811/1137/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:69

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        15 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 17 лютого 2020 року,
В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та розірвано шлюб, укладений між згаданими сторонами 01 червня 2007 року у Новороздільській міській раді Львівської області, актовий запис № 91 (а.с. 29).

Дане рішення оскаржив відповідач.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що у поданому ним відзиві на позовну заяву він «просив дати час для примирення», оскільки вважає, що шлюб між сторонами може бути збережено і його розірвання суперечить інтересам, як подружжя, так і їхніх дітей (а.с. 33-36).

       10 червня 2020 року на адресу суду поступило клопотання позивачки ОСОБА_2 від 08 червня 2020 року, у якому вона заявляє про те, що заперечує проти апеляційної скарги відповідача та просить здійснювати апеляційний розгляд справи у її відсутності (а.с. 66-67).
       
Відповідач, будучи повідомленим про апеляційний розгляд справи 04.06.2020 року, подав до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи «на строк дії карантину на території України» - з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року в Україні введено карантин (а.с. 58-59).
Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Відповідач (апелянт) приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1), досліджуючи при цьому докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2), а частиною 2 статті 372 цього Кодексу встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Дана справа перебуває в провадженні судів з жовтня 2019 року (майже 8 місяців) і у відповідача було достатньо часу для наведення свої доводів у поданих до суду запереченнях на позов (а.с. 16-18, 22-23) та апеляційній скарзі.
Станом на час апеляційного розгляду справи (15.06.2020 року) введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин триває вже більше трьох місяців і строки його завершення нікому не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України).
В той же час, з метою забезпечення доступу до правосуддя під час дії в Україні карантину та на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 було затверджено Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, однак від відповідача заяви до суду про участь у апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції не поступало.
Відповідач (апелянт), будучи повторно належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи 15.06.2020 року (а.с. 64), в судове засідання повторно не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив. 
За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта – на підставі наявних у справі даних та доказів.   

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 7 статті 240 ЦПК України встановлено, що у справі про розірвання шлюбу суд може (тобто – має право, а не обов`язок) зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

В доводах позовної заяви, поданої до суду 22 жовтня 2019 року, міститься твердження позивачки за змістом якого неприязні відносини між сторонами тривають «протягом останніх декількох років».

Оскаржуване рішення про розірвання шлюбу між сторонами судом ухвалено 17 лютого 2020 року, тобто – через майже 4 (чотири) місяці після подачі позивачкою позову до суду. Відтак, у відповідача було достатньо часу для примирення з позивачкою та відновлення подружніх стосунків між ними, однак станом на день ухвалення судом оскаржуваного рішення цього не сталося.

Також примирення між подружжям не сталося і пізніше – навіть після спливу 8 (восьми) місяців (тобто – строку, більшого за максимальний, шестимісячний, передбачений частиною 7 статті 240 ЦПК України) після подачі позивачкою позову до суду, оскільки станом на час апеляційного розгляду справи позивачка у поданому нею до суду клопотанні від 08 червня 2020 року продовжує наполягати на розірванні шлюбу, стверджуючи про «досить напружені стосунки» з відповідачем, який (на твердження позивачки) її «морально пригнічує та ображає, тому (вона) не хоче з ним зустрічатись навіть у залі суду», а тому вона «наполягає на розлученні, так як не бачить можливості примирення і подальшого спільного проживання» (а.с. 66). 

Апеляційна скарга не містять будь-яких доводів про вжиття відповідачем протягом тривалого часу заходів для примирення з позивачкою та відновлення і налагодження з нею подружніх відносин.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 17 лютого 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 15 червня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.