ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 175/3930/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року (суддя Новік Л.М.) у справі №175/3930/19 (2-а/175/70/2019) за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                                  ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №2611/20900/19 від 16 липня 2019 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неправомірність оскарженого рішення, оскільки таке рішення прийнято відповідачем за відсутності події та складу правопорушення. Також позивач вказував на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи в частині неповідомлення особи, яка притягається до відповідальності, про час та місце розгляду справи.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено як процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і з необґрунтованості самої оскарженої постанові у справі про порушення митних правил, оскільки встановлені обставини справи не дають підстав для висновку про вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.485 МК україни.
Не погодившись з рішенням суду, Галицька митниця Держмитслужби (правонаступник Львівської митниці ДФС) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт порушення позивачем митних правил, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 16 липня 2019 року відповідачем прийнято постанову у справі про порушення митних правил №2611/20900/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1719342,06 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 12 січня 2018 року для здійснення митного оформлення товару «Одяг і додаткові речі до одягу та їх частини, вживані….» в режимі «Імпорт» у відділ митного оформлення «Городок» митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ UA 209180/2018/001505 від 12.01.2018 року. Як підставу для митного оформлення вказаної митної декларації подано товаросупровідні документи, а саме: 
Товаро-транспортну накладну (СМR) А 193073 від 10.01.2018 року; рахунок-фактуру (Іnvoice) №0161/1 від 12.01.2018 року; контракт 05/17-SТ від 07.07.2017 року; книжка МДП (ТІR. carnet ) № ХС.81289956 від 10.01.2018 року.
Відповідно до відомостей, внесених до митної декларації №UA209180/2018/001505 від 12.01.2018, постачання товару «Одяг і додаткові речі до одягу та їх частини, вживані...» здійснювалось відповідно до контракту купівлі-продажу від 07.07.17 №05/17-ST, де продавцем товару виступала компанія "STILEBERG TRADE L.P." (145 Kilmarnock Road, Glasgow, Scotland, G41 3JA), покупцем - TOB "РЕГІОН ТЕХ КОМ" (код ЄДРПОУ 0033515877, 49000, м. Дніпро, вул. 20-ПЕРЕМОГИ, 31/108). Вага брутто товару становить - 18431,90 кг., нетто - 18310,00 кг. фактурна вартість (відповідно до рахунку-фактури від 12.01.18 №1061/1) на умовах поставки FCA - Люблін складала 21659,80 дол. США, визначена за першим методом митна вартість - 626528,41 грн.
Товар переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 згідно товаросупровідних документів CMR від 10.01.2018 № А 193073 та книжки МДП (TIR carnet) від 10.01.2018 № JX.81289956.
Відповідно до граф 8, 9 та 14 митної декларації типу 1М40ДЕ № UA209180/2018/001505 від 12.01.2018 одержувачем, особою відповідальною за фінансове врегулювання та декларантом зазначених товарів було ТОВ "РЕГІОН ТЕХ КОМ" (код ЄДРПОУ 0033515877), керівником якого на момент митного оформлення був ОСОБА_1 , а загальна сума сплачених митних платежів за вказаною митною декларацією становить 165152,89 грн.
Разом з тим, листом Державної фіскальної служби України від 01.02.2019 № 3217/7/99-99- 19-06-02-17 (вх. ЛМ ДФС від 01.02.2019 вх. № 508/8/13-70-19) надано відповідь митної адміністрації Республіки Польща на запит стосовно перевірки автентичності документів, та надано наступні документи: TIR MRN 18PL402010TS1D2K66 та EX MRN 18PL402010Е0018600 на підставі яких було здійснено митне оформлення товару «Одяг і додаткові речі до одягу та їх частини, вживані...» Республікою Польща в режим експорту з митної території Євросоюзу.
Відповідно до відомостей, внесених до митної декларації TIR MRN 18PL402010TS1D2K66 від 18.01.2018, товар (odziez, obuwie, І innе rzeczy z tkanin uzywane) переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером АС5964ВМ/ НОМЕР_2 , вага брутто товару становила 21686,90 кг, нетто - 21560,00 кг. відправником товару було «STILEBERG TRADE L.P.», отримувачем - ТОВ «РЕГІОН ТЕХ КОМ». Декларація оформлена відповідно до наступних документів: karnet TIR №ХС.81289956, CMR №193073, factura handlowa № 0161, ZZZ 18AES-S0002. Таким чином, відомості, наведені у транзитній декларації, стосуються тієї ж партії товару, що була оформлена за MД№UA209180/2018/001505 від 12.01.2018.
З відомостей, внесених до митної декларації MRN 18PL402010Е0018600 встановлено наступне: продавцем/відправником товару є Tomasz Stryk P.P.H.U (Swidnik Duzy Drygi, 70A, Lublin, 20-258, PL), покупцем/отримувачем - LLC «Bavariya Company» (ul. Ivana Franka, 30-37, Kiev, 01030, UA); товар (odziez, obuwie, I inne rzeczy z tkanin uzywane) переміщувався транспортним засобом з реєстраційним номером АС5964ВМ/ НОМЕР_2 ; до оформлення подано: karnet TIR №ХС.81289956, CMR №193073, factura 15/01/2018 (2018.01.09); вага брутто товару становить - 21586,90 кг, нетто - 21586,00 кг; вартість товару - 81932,30 Євро, умови поставки -EXW- Przemysl. Загальна вартість товару оформленого відповідно до книжки МДП (TIR carnet) №ХС.81289956 становила 81932,30 Євро (2800709,09 грн.).
Різниця між вартістю товару оформленого відповідно до книжки МДП (TIR carnet) №ХС.81289956 та митною вартістю товару заявленою за митною декларацією 12.01.2018 №UA209180/2018/001505 становить 2174180,68 грн.
Таким, чином контролюючим органом зроблено висновок, що у МД від 12.01.2018 №UA209180/2018/001505 заявлено неправдиві відомості щодо договірних відносин між сторонами, митної вартості та умов поставки товару, що призвело до несплати належних митних платежів у розмірі 573114,02 грн.
Штрафні санкції виходячи із 300 відсотків несплаченої суми митних платежів (573114,02грн х 300% = 1719342,06грн.).
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Згідно статті 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з   УКТ ЗЕД   та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Виходячи із диспозиції положень наведеної норми, суд першої інстанції правильно зазначив те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, з поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 Митного кодексу України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Отже суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що дії винної особи повинні характеризуватися такою формою вини як прямий умисел, а також повинні переслідувати особливу мету - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №759/360/17 (адміністративне провадження №К/9901/60666/1).
З огляду на суб`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України, суд першої інстанції правильно зазначив те, що у спірному випадку відповідач був зобов`язаний довести вину позивача у скоєнні зазначеного правопорушення.
Проте, єдиною підставою та єдиним доказом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.485 Митного Кодексу України слугувала отримана інформація від відповідних органів Польщі.
При цьому, Львівська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи польських митних органів, не надала уваги тим фактам, що у документах, що подані для митного оформлення в Республіці Польща, вказано продавцем та покупцем товару осіб, відмінних від тих, що вказані у митній декларації № UA 209180/2018/001505 від 12.01.2018 року, існує відмінність в назві товару; в порушення митного законодавства відповідач не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення сумнівів не вчинив запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару в польських документах та у документах, поданих до митного оформлення декларантом.
З приводу такої позиції контролюючого органу, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту товарів в Польщі, однак жодним чином не виключає можливості переходу прав на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих позивачем до митного оформлення документах.
Самі по собі документи митних органів Польщі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару та його відправника.
При цьому в оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам польських митних органів, ніж тим, що подані до митного оформлення на Львівській митниці ДФС.
Крім цього, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що положеннями п.2 ч.2 ст.351 Митного Кодексу України передбачено, що надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться - є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.
Проте, як вбачається з наданих матеріалів справи в порушення вимог п.2 ч.2 ст.351 Митного Кодексу України митний орган не провів документальну невиїзну перевірку.
Встановивши такі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не було надано належним, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст..485 МК України.
Погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення митних правил.
Так, згідно із ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил в органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
З огляду на вказані норми права суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Митним кодексом України визначено порядок провадження у справі про порушення митних правил, визначено зокрема право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності знати про час та місце розгляду справи, брати участь у розгляді справи, подавати пояснення та заперечення. При цьому, Митним кодексом України визначено єдину обов`язкову умову розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: розгляд справи може відбуватись за відсутності особи, яка притягається до відповідальності лише в разі, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що розгляд справи про порушення митних правил, за наслідками якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, відбувся 16.07.2019р.
Суд першої інстанції правильно вказав на те, що відповідачем не було надано доказів повідомлення позивача про те, що розгляд справи відбудеться 16.07.2019р.
В якості повідомлення позивача про розгляд справи 16.07.2019р. відповідачем надано Список згрупованих поштових відправлень, згідно якого на адресу позивача було направлено протокол про порушення митних правил з визначенням дати та місця розгляду справи про порушення митних правил.
Але вказані докази можуть підтверджувати позицію відповідача лише в частині того, що такий протокол був направлений на адресу позивача, але не підтверджують того, що вказане повідомлення було фактично отримано позивачем чи його представником, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутнє поштове повідомлення яке про такий би факт свідчило.
Отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про належне повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил, у зв`язку з чим притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можливо визнати правомірним.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року у справі №175/3930/19 (2-а/175/70/2019) – без змін.
Постанова   суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.      

Повний текст постанови складено 19.03.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк