Справа № 591/7024/17 
Номер провадження 22-ц/816/746/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 
14 квітня 2020 року        	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача - Орлова І.В.,
суддів: Левченко Т.А., Хвостика С.Г.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Дім»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року (суддя Сидоренко А.П., дата складення повного тексту рішення 20 січня 2020 року) в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Дім» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за комунальні послуги, інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми, - 

в с т а н о в и в :

05 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю«Сервіс-Дім» (далі - ТОВ «Сервіс-Дім») звернулось з позовом до  ОСОБА_1 , від частини вимог якого заявою від 30 вересня 2019 року відмовилось та просило стягнути 12230,04 гривень основного боргу по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, 847,82 гривень 3% річних від простроченої суми та 492,04 гривень інфляційних втрат за час прострочення сплати основного боргу.
Позов мотивовано тим, що відповідач з квітня 2006 року не сплачує за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а саме: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо. З урахуванням трирічного строку позовної давності позивач просив стягнути з відповідача борг, який утворився за період з 01 грудня 2014 року по 31 листопада 2017 року, тобто за три останні роки перед зверненням до суду з позовом, а також нараховані на основну суму боргу за вказаний період 3% річних та інфляційні збитки.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року позов ТОВ «Сервіс-Дім» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сервіс-Дім» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4611,54 гривень, 8933,82 гривень інфляційних втрат та 402,53 гривень 3% річних від простроченої суми, а також 250,72 гривень судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
На думку заявника апеляційної скарги, часткова відмова від позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності фактично мала наслідком збільшення позовних вимог, оскільки заявлений у позові борг був розрахований станом на 01 жовтня 2017 року і позивачем не збільшувався, а суд задовольнив вимоги про стягнення боргу, який виник станом на 31 листопада 2017 року. Також відповідач вказує, що оборотна відомість не є належним доказом утворення заборгованості, в якій не відображено формування боргу та відповідність нарахованих сум затвердженим тарифам на відповідні послуги. Зазначається, що укладеним між сторонами договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 04 вересня 2008 року передбачається досудовий порядок врегулювання спору, яким позивач не скористався, відповідних претензій відповідачу не надсилав. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено факт надання комунальних послуг та їх споживання відповідачем. Крім того, заявник звертає увагу суду на те, що мешканці всього будинку з січня 2019 року відмовились від надання послуг позивачем на користь іншого виконавця послуг, оскільки ТОВ «Сервіс-Дім» не виконував своїх обов`язків, що підтверджується долученими до справи доказами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд з доводами апеляційної скарги не погоджується, з огляду на таке.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 вересня 2008 року між ТОВ «Сервіс-Дім» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) у будинку АДРЕСА_1 . За умовами цього договору споживач ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно оплачувати надані позивачем комунальні послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором (т. 1 а.с. 16).
Договором також передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі повинні вноситись споживачем не пізніше 30 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 5 Договору). Строк дії договору становить один рік, проте вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку дії однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 20 Договору). Договором також передбачені інші умови його розірвання, а саме: при переході права власності на квартиру до іншої особи та у випадку невиконання умов договору його сторонами (п. 21).
На ім`я відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Тарифи на оплату наданих послуг було затверджено рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради «Про тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ТОВА «Сервіс-Дім» №648 від 28 листопада 2006 року (т. 1 а.с. 10), «Про тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ТОВ «Сервіс-Дім» № 8 від 12 січня 2010 року (т. 1 а.с. 11), «Про тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ТОВ «Сервіс-Дім» № 18 від 15 січня 2013 року (т. 1 а.с. 12-13), «Про тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ТОВ «Сервіс-Дім» № 109 від 17 березня 2017 року (т. 1 а.с. 14-15).
Обставини надання позивачем комунальних послуг підтверджуються актами приймання-виконаних будівельних робіт (т. 1 а.с. 170-173, 175-178, 180-184, 186-189, 191-193, 194-196, 198-199, 201-202) та дефектними актами (т. 1 а.с. 174, 179, 185, 190, 194, 197, 200).
За період з квітня 2006 року по вересень 2012 року заборгованість відповідача по сплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складала 4423,36 гривень, з жовтня 2012 року по вересень 2017 року борг за спожиті житлово-комунальні послуги складав 7413, 45 гривень, а станом на 01 жовтня 2017 року загальна сума заборгованості, яка включає також борг за комунальну еклектичну енергію та обслуговування ліфта, становила 11836,81 гривень (т. 1 а.с. 17).
Згідно оборотної відомості по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 заборгованість перед ТОВ «Сервіс-Дім» за надані послуги з обслуговування ліфта, експлуатаційні витрати та електроенергію станом на 31 листопада 2017 року становить 12230,04 гривень (т. 1 а.с. 206-213).
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем заявлено про застосування наслідків пропуску позивачем трирічного строку позовної давності (т. 2 а.с. 5).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у порушення умов укладеного з позивачем договору та вимог чинного законодавства відповідач не вносив плату за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території за спірний період, свої доводи про ненадання виконавцем комунальних послуг доказами не підтвердив, у встановленому законом порядку не відмовлявся від їх надання та не довів, що позивач надавав комунальні послуги неналежної якості. Таким чином, суд вважав, що право позивача є порушеним та підлягає захисту у межах суми основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за три роки, які передували зверненню до суду.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 вказаного Закону визначено, що виконавцем є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. 
Суб`єктами цього Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
На підставі укладеного між ТОВ «Сервіс-Дім» та ОСОБА_1 договору від 04 вересня 2008 року та затверджених тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виконавцем надавались, а споживачем споживали відповідні комунальні послуги (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).
Вказаний Договір у встановленому пунктами 20 та 21 порядку не розривався, у судовому порядку недійсним не визнавався, а тому є обов`язковим для виконання як для позивача, так і для відповідача у спірний період.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надання позивачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою розташування належної відповідачу квартири АДРЕСА_1 . Суми підтверджується належними письмовими доказами, а саме: відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт (ремонт ліфтів, каналізаційних труб, обслуговування та ремонт центробіжних насосів, запірної арматури холодного водопостачання), Дефектними актами (заміна чавунної каналізаційної труби, ремонт та запуск насосної станції, заміна шарових кранів). Нарахування плати та утворення заборгованості за спожиті комунальні послуги підтверджується оборотною відомістю, в якій відображені експлуатаційні витрати, нарахування плати за електроенергію та обслуговування ліфту.
Доказів, які б спростовували належне виконання позивачем обов`язків по утриманню будинку та прибудинкової території, зокрема виконаних робіт та наданих послуг, за які нараховувалась плата, відповідачем суду не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами 1-5 статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.
Однак, між відповідачем та ТОВ «Сервіс-Дім» у встановленому законом порядку акти-претензії у період з грудня 2014 року по листопад 2017 року не складались, доказів виклику представника позивача для підписання акта-претензії чи необґрунтованої відмови у підписанні такого акта-претензії відповідачем суду не надано.
Отже, обставини неналежного виконання чи невиконання позивачем обов`язків по утриманню будинку та прибудинкової території за спірний період, які за законом мають бути підтверджені відповідними актами-претензіями, відповідачем не доведені.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Плата за житлово-комунальні послуги позивачем нараховувалась щомісячно на підставі укладеного між позивачем ат відповідачем договору та тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених відповідними рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 , як учасник правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, не виконав свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.
Погоджується колегія суддів і з розміром основної суми боргу, сумами інфляційних втрат та 3% річних, які суд першої інстанції стягнув на користь позивача, застосувавши до спірних правовідносин наслідки пропуску заявником трирічного строку звернення до суду за захистом свої прав. Зокрема, суд правильно визначився з періодом за три роки до дня звернення з позовом до суду (05 грудня 2017 року) при розрахунку суми основного боргу у розмірі 4611,54 гривень, а також виходив з розрахунку 8933,82 гривень інфляційних втрат та 402,53 гривень 3% річних за період з 05 грудня 2014 року по 01 листопада 2017 року, який міститься в матеріалах справи.
Контррозрахунку суми основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних на спростування заявленої до стягнення позивачем заборгованості ОСОБА_1 не навів.
Доводи апеляційної скарги правильність вищевказаних висновків не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким місцевий суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи. Суд правильно визначив юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, тому новий розподіл понесених сторонами судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 14 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик