ОКРЕМА ДУМКА
судді Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 у провадженні № 51-3868км19 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 .
 
Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 лютого 2029 року ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року залишено без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 – без задоволення.
При ухваленні постанови я заперечував проти прийняття такого рішення, голосував проти та викладаю окрему думку з огляду на таке.
За вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 9 квітня 2004 року ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115, пунктами 9, 13 ч. 2 
ст. 115, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, частинами 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України і на підставі ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. При цьому, при призначенні покарання на підставі ст. 71 КК України було враховано вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 4 липня 2003 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.
Верховний Суд України ухвалою від 30 вересня 2004 року касаційну скаргу засудженого та його захисника задовольнив частково, вирок апеляційного суду в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України скасував, а справу в цій частині закрив. Ухвалив вважати ОСОБА_2 засудженим до покарання: за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 187 КК України – у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 263 КК України – у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 115 КК України – у виді позбавлення волі на строк 13 років; за пунктами 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України і за сукупністю вироків – до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. У решті вирок залишено без зміни.
За ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 
08 лютого 2019 року заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 9 квітня 2004 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишив без задоволення, а ухвалу місцевого суду від 8 лютого 2019 року – без змін.
У касаційній скарзі  ОСОБА_2 , в обґрунтування своїх вимог, поміж іншого, посилається на те, що Верховний Суд України 24 лютого 2004 року скасував вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 4 липня 2003 року щодо нього за ч. 3 ст. 185 КК України, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, але вказаний вирок був врахований Апеляційним судом Кіровоградської області у вироку від 09 квітня 2004 року, а саме при призначенні йому покарання на підставі ст. 71 КК України. Вважає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України зазначене є нововиявленою обставиною. 
Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими відповідно п. 3 ч.2 вказаної статті є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути.
Системне тлумачення положень наведеної статті вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
В даній справі встановлено, що вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2003 року щодо ОСОБА_2 був скасований Верховним Судом України 24 лютого 2004 року, але в подальшому Апеляційним судом Кіровоградської області при ухваленні вироку від 09 квітня 2004 року вказаний вирок був врахований при призначенні ОСОБА_2 покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків. 
З урахуванням наведеного вважаю, що дана обставина, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 459 КПК України, є нововиявленою та відповідно підставою для перегляду вироку суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, незалежно від того, чи перебуває вона в необхідному процесуальному зв`язку з обставинами предмету доказування у цій справі та чи є законною підставою для ухвалення судового рішення з правовим результатом, про який просить засуджений, а також незважаючи на те, з якою метою засуджений розпочав це провадження.
Таким чином, не погоджуюсь з висновком більшості колегії суддів та вважаю, що необхідно було ухвалити постанову про скасування ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2019 року та ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року щодо ОСОБА_2 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, через істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
 
Суддя                                                                                          ОСОБА_1