ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8187/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року в адміністративній справі №160/8187/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -
          
                                                          ВСТАНОВИВ:

23.08.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - Первинна професійна спілка "Правозахисники країни", в якій позивач просила (з урахуванням уточнень адміністративного позову від 16.10.2019 р.): визнати протиправним та скасувати наказ №139 о/с від 24 квітня 2019 року ГУНП в Дніпропетровській області в частині звільнення ОСОБА_1 старшого лейтенанта поліції з посади інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та переміщення на посаду інспектора чергової частини Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції; поновити ОСОБА_1 старшого лейтенанта поліції 25 травня 1991 року народження на посаді інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 24 квітня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки відповідно до нього ОСОБА_1 , без її згоди перемістили на посаду, яка не є рівнозначною посаді, на якій працювала позивач, що є порушенням п.п.1 п.2 ч.1 ст.65 Закону України "Про національну поліцію" та ст.32 Кодексу законів про працю України. Також при звільненні позивача оскаржуваним наказом не було додержано жодної з вимог, встановлених п.п. "б" п.41 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. №114. На думку позивача, посилаючись у спірному наказі на п.2 ч.1 ст.65 Закону України "Про національну поліцію", відповідач жодним чином не обґрунтував в чому полягає більш ефективна служба у разі переміщення позивача на іншу посаду та з яких інтересів служби він виходив, здійснюючи таке переміщення. Також позивач вказувала на те, що фактично підставою для переміщення її на іншу посаду став наказ ГУНП у Дніпропетровській області №1162 від 28.03.2019р., виданий на підставі висновку службового розслідування, який затверджено 28.03.2019р., однак, з вказаного висновку службового розслідування видно, що порушення виконавської дисципліни було допущено саме старшим інспектором відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі ВМ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області) Кіян В.І. , а не інших поліцейських цього відділу, в тому числі, і не позивача, а тому фактично підстави для переміщення ОСОБА_1 в інтересах служби відсутні. З огляду на викладене позивач вважає, що наявні усі підстави для поновлення її на посаді, яку вона займала.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу та вкавзує , що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
          Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що наказом ГУНП у Дніпропетровській області від 07.11.2015 р. ОСОБА_1 відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" з 07.11.2015 р. було призначено, як прибулу з МВС України, інспектором Дніпровського відділу поліції ГУНП, присвоївши їй в порядку переатестування спеціальне звання "лейтенант поліції" на підставі п.12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону.
Наказом ГУНП у Дніпропетровській області від 09.12.2016 р. №352 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням реорганізації переміщено на посаду інспектора сектору превенції Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції, звільнивши з посади інспектора того ж відділення поліції.
Наказом ГУНП № 110 о/с від 23.04.2018 р. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , за ініціативою поліцейського переміщено на посаду інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу поліції, звільнивши з посади інспектора сектору превенції Амур-Нижньодніпровського відділення поліції того ж відділу поліції з 24.04.2018 року.
Наказом ГУНП №139 о/с від 24.04.2019 р. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщено (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) на посаду інспектора-чергового чергової частини Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції.
В якості підстави в Наказі №139 о/с від 24.04.2019 р. вказані: наказ ГУНП від 28.03.2019 р. №1162 та акт Дніпровського відділу поліції про запропонування посад від 12.04.2019 р. №45/20-1261.
Незгода позивача з вищевказаним наказом стала підставою для звернення до суду з цим позовом, що становить предмет дослідження у даній справі.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з  законності та обґрунтованості оскаржуваного наказу. До того ж начальником ГУ НП в межах наданих йому повноважень, для забезпечення ефективного виконання завдань та функцій, покладених на поліцію  Законом №508, у спосіб та порядок, встановлені статтею 65 Закону №508, переміщено позивача у порядку переведення на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в поліції. 
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України "Про національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 580-VIII систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.
Пунктом 8 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Закон № 580-VIII, який є спеціальним у спірних правовідносинах, не містить визначення поняття "рівнозначна посада". Водночас слід враховувати положення частини першої статті 59 Закону № 580-VIII, згідно з якою служба в поліції є державною службою особливого характеру.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України "Про державну службу" 10 грудня 2015 року № 889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.
Частинами восьмою, дев`ятою статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" унормовано, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Водночас, за приписами пункту 8 частини десятої статті 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.
Разом з цим пунктом 40 зазначеного Положення № 114 обумовлено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, в тому числі, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка. 
Згідно з підпунктом "б" пункту 42 Положення № 114 переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться: на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача пункту 2  частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію".
Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що її застосування можливе виключно в разі переміщення особи на рівнозначну посаду.
В свою чергу визначення рівнозначної посади міститься в Законі України "Про державну службу" та відповідно до статті 2 цього Закону означає посаду державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.
Згідно з матеріалами справи,  посадовий оклад позивача як до переміщення так і після переміщення складає 2400 грн, відповідно до функціональних обов`язків інспектор відділу моніторингу Дніпровського відділу полії ГУНП - підпорядковується начальникові відділу моніторингу Дніпровського ВП, а посадовими інструкціями інспектора - чергового чергової частини Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП визначено, що у службовій діяльності він підпорядковується начальнику чергової частини, начальнику відділення поліції. 
Таким чином, судом встановлено, що посади інспектора відділу моніторингу Дніпровського відділу полії ГУНП в Дніпропетровській області  та інспектора - чергового чергової частини Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області  є рівнозначними.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуваний наказ є законним, та таким, що не порушує права позивача, а відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, діяв правомірно, в межах наданих повноважень і доводи апеляційної скарги  не спростовують висновків суду першої  інстанції.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції  вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а  рішення  суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року- залишити без змін. 
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник