Постанова
Іменем України
 
03 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 592/6422/16-ц
провадження № 61-8286св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Cімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                  Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми                        від 16 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області                         від 20 червня 2017 року
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2016 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 14 лютого 2007 року № 33 в розмірі 1 225 419,11 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 , шляхом її продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому статті 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» всіх прав продавця, у тому числі: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки, в тому числі витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у виконавчих органах сільських, селищних, міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані суб`єкти та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надавати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки земельну ділянку, що розташована на                   АДРЕСА_1 , за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предметів іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. 
Позовна заява мотивована тим, що 14 лютого 2007 року на забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № 33, який остання уклала з відкритим акціонерном товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ВАТ «ВіЕйБі Банк»), між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О. М. зареєстрований за № 737, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй земельну ділянку, що розміщується на АДРЕСА_1 . Умовами кредитного договору передбачено сплату чергових платежів та повернення кредиту до 14 лютого 2012 року. Із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовим рішення стягувалася заборгованість за кредитним договором, яка на день подання цього позову залишається непогашеною та становить 1 225 419,11 грн, у тому числі: 16 249,93 дол. США - тіло кредиту, 21 025,95 дол. США - проценти за користування кредитом, 294 689,80 грн - штраф. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року позов задоволено; стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 378,00 грн, витрати, пов`язані з публікацією оголошення в пресі про судовий виклик ОСОБА_1 , у розмірі 420,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заборгованість за кредитним договором, яка стягувалася рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2011 року у справі № 1806/2-1372/11, не повернена, банк має право продовжувати нарахування процентів за користування кредитом та пені і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. При цьому суд послався на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.
Короткий зміст ухвали та рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2017 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року скасовано у частині звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на 31 серпня 2010 року у розмірі 192 221,30 грн, у тому числі: 16 249,93 дол. США - тіла кредиту, 4 803,66 дол. США - процентів за кредитом, провадження у цій частині позову - закрито. 
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2017 року скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року, ухвалено нове; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі                          13 505,00 дол. США, що еквівалентно 337 203,92 грн, на підставі пункту 7.4 іпотечного договору від 14 лютого 2007 року звернено стягнення в межах вартості предмета іпотеки - на належну відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №032053 від 30 серпня 2006 року ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0515 га, кадастровий номер 5910136600:17:032:0054, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, шляхом надання ПАТ «ВіЕйБі» права продажу від свого імені будь-якій особі предмету іпотеки за початковою ціною узгодженою сторонами в іпотечному договорі від 14 лютого 2007 року в розмірі 275 967,00 грн, з наданням ПАТ «ВіЕйБі» усіх прав продавця, як власника іпотечного майна, необхідних для вчинення правочину купівлі-продажу предмету іпотеки без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 759,67 грн; стягнено з ПАТ «ВіЕйБі» на користь держави судовий збір у розмірі 4 067,06 грн.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 31 серпня 2010 року у розмірі 192 221,30 грн заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від                 22 листопада 2011 року зверталося стягнення на предмет іпотеки; рішенням цього ж суду від 01 грудня 2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь                  ПАТ «ВіЕйБі» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 192 221,30 грн; банк має право на стягнення процентів відповідно до умов договору у розмірі 14 % річних, нарахованих за користуванням кредитом після ухвалення рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2011 року до закінчення строку дії кредитного договору (14 червня 2012 року); за межами дії договору до 14 червня 2016 року ПАТ «ВіЕйБі» має право на одержання процентів відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України у розмірі облікової ставки Національного банку України. Вимоги позивача про задоволення вимог щодо стягнення штрафу є недоведеними. Право банку від свого імені вчиняти продаж предмета іпотеки передбачено у пункті 7.4 іпотечного договору. Відмовляючи у застосуванні строку позовної давності, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази заявлення ОСОБА_1 у суді першої інстанції про застосування строків позовної давності.
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову у позові або направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2017 року поновлено строк на касаційне оскарження; відкрито касаційне провадження; витребувано справу із Ковпаківського районного суду м. Суми.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року               № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.
У лютому 2018 року матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 належно не повідомлялася про розгляд справи у суді першої інстанції, тому могла заявити про застосування строків позовної давності лише на стадії апеляційного розгляду справи; суд апеляційної інстанції неправильно застосував статтю 267 ЦК України; судовим рішення, яка набрало законної сили, вже вирішувалося питання про звернення стягнення на предмет іпотеки; зазначена у рішенні суду апеляційної інстанції початкова ціна предмету іпотеки визначена в іпотечному договорі і не відповідає вартості майна на час розгляду справи.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 14 січня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 33, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 25 000,00 дол. США з кінцевим строком повернення до 14 лютого 2012 року зі сплатою 14 % річних. 
На забезпечення виконання зобов`язань цього ж дня між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та                  ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є належна   ОСОБА_1 земельна ділянка на АДРЕСА_1 загальною площею 0,0515 га, кадастровий номер 5910136600:17:032:0054.
Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 травня                        2011 року та додатковим рішення цього ж суду від 15 березня 2012 року,                                з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27 листопада 2014 року,                          у справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 на 31 серпня 2010 року за кредитним договором від 14 лютого 2007 року № 33 у розмірі 192 221,30 грн, в тому числі: 16 249,93 дол. США - тіло кредиту; 4 803,66 дол. США - проценти за користування кредитом;                26 020,05 грн - пеня, звернено стягнення на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 , шляхом продажу нерухомого майна ПАТ «ВіЕйБі Банк», з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» всіх необхідних повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також зазначено, що початкова вартість предмета іпотеки становить 275 967,00 грн та підлягає реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до положень статті 38 Закону України «Про іпотеку».
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2011 року стягнено солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 192 221,30 грн.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                       № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX).
У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги (далі - ЦПК України 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України 2017 року під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У статті 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»                       у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 898-IV),  передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання   боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.  
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, визначених у статті 12 Закону № 898-IV.
З огляду частину третю статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Суди встановили, що 14 лютого 2007 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 33, за умовами якого остання отримала від банку позику у розмірі 25 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 14 лютого 2012 року зі сплатою 14 % річних, а також сплатою комісії за надання кредиту 0,8 % від суми наданого кредиту. Повернення кредиту було погоджено сторонами в Графіку погашення кредиту та процентів, що є додатком 1 до договору (а. с. 4-6).
На забезпечення виконання позичальником вказаного кредитного зобов`язання, ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 14 лютого 2007 року уклали іпотечний договір, за умовами якого остання передала в іпотеку земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0515 га, кадастровий номер 5910136600:17:032:0054, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а. с. 7-10).
Відповідно до пунктів 5.1.6, 5.1.7 іпотечного договору банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. У разі порушення позичальником зобов`язання за кредитним договором чи іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, а також інших обов`язків іпотекодавця (позичальника) банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, а в разі його не виконання отримати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки. Оціночна вартість предмета іпотеки, відповідно до п. 1.5 складає 275 976,00 грн, що еквівалентно 54 646,93 дол. США.
Пунктами 7.1, 7.4 передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання по кредитному договору в цілому або в тій чи іншій його частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленою ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умов цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.
Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону № 898-IV, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. 
До такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19). 
Суди встановили, що у пункті 7.4 іпотечного договору передбачено іпотечне застереження, а саме, право банку як іпотекодержателя від свого імені вчиняти продаж предмету іпотеки у порядку встановленому статтею 38 Закону                                № 898-IV.
Оскільки сторони договору іпотеки передбачили позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя в іпотечному застереженні, то позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» є неналежним способом захисту.
Ураховуючи, що позов є необґрунтованим, порушене  ОСОБА_1 питання щодо застосування строку позовної давності не підлягає вирішенню.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України 2017 року підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставини касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2017 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у позові.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Ураховуючи часткове задоволення касаційної скарги та ухвалення нового рішення про відмову у позові, з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 169,40 грн, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 515,80 грн та за подання касаційної скарги, у розмірі 1 653,60 грн.
Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2017 року скасувати, у позові публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовити.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної та касаційної скарг, у розмірі 3 169,40 (три тисячі сто шістдесят дев`ять) грн 40 коп. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий  	                                       В. М. Сімоненко  	
Судді:	                                       А. А. Калараш	
 	                      С. Ю. Мартєв	
 	Є. В. Петров	
 	С. П. Штелик