Постанова
Іменем України                                        
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 666/2821/15-ц
провадження № 61-2835св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державне підприємство «Геройське дослідно-промислове підприємство», Міністерство аграрної політики та продовольства України,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів:      Майданіка В. В., Кутурланової О. В.,  Орловської Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» (далі - ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство»), Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 04 вересня 2014 року він був призначений на посаду виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство».
На виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 травня 2015 року № 81-п ОСОБА_3 поновлено на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство».
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України                     від 05 травня 2015 року № 80-п його звільнено із займаної посади у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, згідно з пунктом 6 частини першої статті 40 КЗпП Укроаїни.
Вказував, що його звільнено незаконно та при звільненні порушено  вимоги  частини другої статті 40 КЗпП України, оскільки йому не запропоновано іншої роботи в момент звільнення, він не був повідомлений про саме звільнення та не був ознайомлений з наказом під підпис.
Крім того, у момент, коли він дізнався про своє звільнення, він перебував на лікарняному, тобто звільнення під час хвороби є порушенням законодавства про працю.
 
З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 травня 2015 року № 80-п про його звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 40 КЗпП України з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» з моменту його винесення з 05 травня 2015 року, поновити його на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» з 05 травня 2015 року, допустити негайне виконання рішення суду в цій частині та стягнути з ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 133 390,76 грн.

Короткий зміст судових рішень
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області                  від 10 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                      і кримінальних справ від 20 липня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 15 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 травня 2015 року № 80-п про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 6 частини першої статті 40 КЗпП України з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» з моменту його винесення з 05 травня 2015 року.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора               ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» з 05 травня 2015 року.
Стягнуто з ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів за період з 06 травня 2015 року по 20 вересня 2017 року у розмірі 133 390,76 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що прийняття на роботу та звільнення з роботи керівного складу               ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» відбувається за наказами (рішенням) Міністерства аграрної політики та продовольства України, а тому міністерство мало обов`язок перед позивачем на підставі частини другої статті 40 КЗпП України запропонувати йому вільні вакансії на момент звільнення, що існували на підприємствах, які перебувають в управлінні Міністерства аграрної політики та продовольства України, проте вказаним державним органом управління проігноровано норми трудового законодавства при звільненні позивача, які полягають у пропонуванні позивачу вільних посад, які існували на момент звільнення позивача, чим порушено його трудові права та норми КЗпП України.
 
Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року апеляційні скарги ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» та Міністерства аграрної політики та продовольства України задоволено,  рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.                         У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулось із дотриманням вимог трудового законодавства України,  відповідач не допустив порушень вимог частини другої статті 40 КЗпП України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У січні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні його позовних вимог, не врахував, що роботодавець не виконав вимог частини другої статті 40 КЗпП України, відповідачі не запропонували йому вакантні посади, наявні станом на день його звільнення, а саме посади: головного бухгалтера, касира та інспектора з кадрів.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У березні 2018 року Міністерство аграрної політики та продовольства України подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити рішення апеляційного суду без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно зі Статутом ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство», затвердженим наказом міністра Міністерства аграрної політики України від 10 червня 2014 року № 218, управління підприємством відповідно до цього Статуту здійснюється його директором, який призначається Уповноваженим органом управління на умовах, визначених контрактом, в якому зазначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, порядок та умови розірвання контракту і звільнення з посади директора. У разі зміни директора обов`язковим є проведення аудиту господарської діяльності підприємства в порядку, передбаченому законом (пункти 10.2, 10.3).
 
Відповідно до пункту 1.1 вказаного Статуту підприємство засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України (уповноважений орган управління) і є підзвітне йому.
 
Згідно з пунктом 3.1 Статуту підприємство створено з метою отримання прибутку від видобутку, переробки солі кухонної, харчової, осадної, отриманої шляхом природного випарювання з морської води Чорного моря у відкритих осадних басейнах та поставки її споживачам.
 
Згідно з наказом Міністерства аграрної політики України від 04 вересня      2014 року «Про призначення виконуючим обов`язки директора                    Ляусова В. М.» позивача призначено виконуючим обов`язки директора             ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на підставі заяви та службової записки Департаменту продовольства від 22 серпня 2014 року            № 32-03-02/356.
 
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області                       від 05 листопада 2014 року у справі № 654/4053/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи: Голопристанська районна державна адміністрація Херсонської області, ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство», про поновлення на роботі, позов ОСОБА_3 задоволено.
Скасовано наказ від 01 вересня 2014 року № 135-п, виданий міністром Міністерства аграрної політики та продовольства України про увільнення                ОСОБА_3 з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємства».
Поновлено ОСОБА_3 на роботі на раніше займаній посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємства».
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення               ОСОБА_3 на роботі.
 
Наказом першого заступника міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 травня 2015 року виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство»                  Ляусова В. М. звільнено у зв`язку з поновленням на роботі керівника, який раніше виконував цю роботу, згідно з пунктом 6 частини першої статті 40 КЗпП України, на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року у справі № 654/4053/14-ц.
 
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України                    від 05 травня 2015 року № 81-п «Про поновлення ОСОБА_3 » ОСОБА_3 поновлено на посаді виконуючого обов`язки ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року та службової записки Департаменту правової та законопроектної роботи від 29 квітня       2015 року № 31-4/360.
 
Згідно з довідкою ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство»               від 22 червня 2015 року № 87 про штатне заміщення посад інженерно-технічного та адміністративно-господарського персоналу станом                           на 05 травня 2015 року відсутнє штатне заміщення на посади головного бухгалтера, інспектора з кадрів та касира.
 
Із листка непрацездатності серії АГУ № 454231 від 16 травня 2015 року, виданого ОСОБА_1 , вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні з 07 до 16 травня 2015 року.
 
Також установлено, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області         від 20 жовтня 2015 року у справі № 654/4053/14-ц рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі відмовлено.
 
Згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства  України                    
від 25 червня 2015 року № 112-п «Про призначення ОСОБА_2 » на посаду директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» призначено ОСОБА_2 як переможця конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки шляхом укладання контракту.
 
Також у цьому наказі вказано, що наказ від 05 травня 2015 року № 81-п «Про поновлення ОСОБА_3 » визнано таким, що втратив чинність. Підставами вказаного наказу є заява ОСОБА_2 , погодження Херсонської обласної державної адміністрації від 12 червня 2015 року № 3699/0/7-15/25/319, контракт від 25 червня 2015 року № 14, витяг з протоколу комісії з конкурсного відбору керівників державних суб`єктів господарювання, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, від 28 травня 2015 року № 3.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
 
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
 
Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).
 
Згідно з пунктом 6 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.
 
У справі, що переглядається, установлено, що позивач був звільнений з роботи у зв`язку з поновленням на підставі судового рішення на посаді виконуючого обов`язки ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» Гречухи С. С., який раніше виконував цю роботу.
 
Відповідно до частини першої статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Отже, на виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, правомірно був виданий наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 травня       2015 року про звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на підставі пункту 6 частини першої статті 40 КЗпП України.    
 
Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо порушення відповідачем вимог частини другої статті 40 КЗпП України, колегія суддів виходить із такого.
 
Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
 
Згідно зі штатним розписом ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на момент звільнення позивача були вакантні посади: головного бухгалтера, касира та 0,5 відсотків ставки інспектора з кадрів, однак вказані посади потребують спеціальної освіти та досвіду роботи, практичних навичок, яких позивач не має.
 
Крім того, згідно з наказом Міністерства аграрної політики України                       від 04 вересня 2014 року на позивача покладено лише виконання обов`язків директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство», іншої роботи позивач на підприємстві не виконував, іншої посади не обіймав.
 
Надання ОСОБА_1 аналогічної посади на іншому державному підприємстві Міністерства аграрної політики та продовольства України було неможливим, оскільки відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» призначення керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки здійснюється на конкурсній основі. Без дотримання передбаченої законом процедури призначення керівника державного підприємства було неможливо.
 
Міністерство аграрної політики та продовольства України, звільняючи позивача, не мало можливості запропонувати йому іншу роботу, оскільки виконує функцію органу управління щодо призначення та звільнення керівників державного сектору економіки, не має можливості запропонувати керівнику іншу роботу на даному підприємстві, адже посада керівника лише одна, а всіх інших працівників призначає керівник підприємства.
 
Отже, колегія суддів вважає, що відповідач не мав можливості перевести позивача за його згоди на іншу роботу, а тому не допустив порушень вимог частини другої статті 40 КЗпП України.
 
Також судом апеляційної інстанції правильно враховано, що з 25 червня         2015 року керівником ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» призначений ОСОБА_2 . як переможець конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, шляхом укладання контракту, що виключає можливість поновлення ОСОБА_1 , оскільки його було призначено лише до призначення постійного керівника.
 
Установивши зазначені обставини, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 травня 2015 року № 80-п про звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на підставі пункту 6 частини першої статті 40 КЗпП України, поновлення його на роботі і відповідно про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Інші доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував, а суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  	Д. Д. Луспеник    	
Судді:   	І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Р. А. Лідовець     Ю. В. Черняк