П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2344/19-а 
                                                                            Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Слободонюк М.В.  
                                                                            Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
03 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,
представника відповідача: Дубенка В.П.
представника позивача: Янчука В.В.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "ЛВН ЛІМІТЕД" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 02.07.2019 року № 0004461403.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.
10.02.2020 року позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому позивач зазначає про те, що будь-яких порушень законодавства яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв та тютюнових виробів в діях ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" немає а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права та не підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" зареєстроване як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.04.2014 року, та перебуває на податковому обліку в Офісі ВПП ДФС з 28.04.2014 року. Основним видом діяльності товариства є: 11.01 - дистиляція, ректифікація та змішування спиртових напоїв.
ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на виробництво алкогольних напоїв № 53, виданої ДФС України з терміном дії з 04.08.2014 року по 04.08.2019 року. Також у товариства наявна ліцензія на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) №100083, видана ДФС України з терміном дії з 11.07.2014 року по 11.07.2019 року, яка надає право здійснювати оптову торгівлю алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва.
В період часу з 15.05.2019 по 23.05.2019 року посадовими особами Державної фіскальної служби України проведена фактична перевірка господарської одиниці за адресою: Вінницька область, м. Немирів, вул. Українська, 14, що належить ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами та пального.
За наслідками проведеної перевірки складений Акт від 24.05.2019 року № 24/12-01-02/39195903, яким встановлено порушення ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" п. 226.6 ст. 226 ПК України, ст. 11 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481), а саме: зберігання у складі готової продукції алкогольних напоїв без марок акцизного податку згідно інвентаризаційного опису б/н від 16.05.2019 року та ч. 3 ст. 16 цього Закону щодо подання звіту про обсяги обігу алкогольних напоїв за встановленою формою, але з недостовірними відомостями щодо періоду, що перевіряється (в графі 3, 4, 5 звіту за формою №1-ОА (місячна) не відображені дані щодо зберігання та руху алкогольних напоїв у відповідності до регістрів бухгалтерського обліку підприємства).
Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивачем подані свої заперечення, які розглянуті ДФС України 26.06.2019 року у присутності уповноваженого представника ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД", про що останнього повідомлено листом від 05.07.2019 року № 31096/16199-99-12-01-04-15.
Як слідує зі змісту даного листа, ДФС України за результатами розгляду поданих заперечень та додаткових матеріалів виклала акт перевірки в новій редакції, згідно якого проведеною перевіркою встановлено:
- порушення ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" вимог п. 226.6 ст. 226 ПК України, ст. 11 Закону №481, а саме: зберігання у складі готової продукції алкогольних напоїв без марок акцизного податку згідно з Інвентаризаційним описом б/н від 16.05.2019 року 1800 пл. горілки "НЕМІРОФФ ДЕ ЛЮКС" місткістю 1,0 л (дата виробництва 13.12.2018) та 40 пл. настоянки "Українська медова з перцем" місткістю 0,7 л (дата виробництва 04.12.2018);
- порушення вимог ч. 3 ст. 16 Закону № 481 щодо подання звіту про обсяги обігу алкогольних напоїв за встановленою формою, але з недостовірними відомостями за перевіряємий період (у графах 3-5 звіту № 1-ОА (місячна) не відображені дані щодо зберігання та руху алкогольних напоїв у відповідності до регістрів бухгалтерського обліку підприємства).
За таких обставин ДФС України викладені висновки Акта перевірки наступним чином:
- за порушення ст. 11 Закону № 481 передбачена відповідальність згідно ст. 17 цього ж Закону;
- за порушення ч. 3 ст. 16 Закону № 481передбачена відповідальність згідно ст. 17 цього ж Закону.
02.07.2019 року Офісом ВПП ДФС на підставі акту перевірки від 24.05.2019 року № 24/12-01-02/39195903 та висновку ДФС України від 27.06.2019 року на заперечення позивача, прийнято податкове повідомлення - рішення за № 0004461403, яким до ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 741430,40 грн.
Згідно розрахунку штрафних санкцій до даного рішення, за порушення п. 226.6 ст. 226 ПК України, ст. 11 Закону № 481 до позивача застосовані штрафні санкції згідно абз. 16 ст. 17 Закону № 481 у розмірі 200 відсотків від вартості алкогольних напоїв, що зберігалися без марок акцизного податку: 234715,20 х 2 = 469430,40 грн. А за порушення вимог ч. 3 ст. 16 Закону №481 застосовано штрафні санкції згідно абз. 19 ст. 17 Закону № 481 - 17000 грн. за кожен звіт форми №1-ОА з недостовірними відомостями, що в цілому становить 272000 грн. (17000 х 16 звітів).
Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).
Відповідно до статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Пунктами 226.6-226.7 статті 226 Податкового кодексу України визначено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.
Згідно пп.14.1.107 п.14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. 
Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Відповідно до підпункту 213.2.1 пункту 213.2 статті 213 ПК України до операцій з підакцизними товарами, які не підлягають оподаткуванню віднесено вивезення (експорту) підакцизних товарів (продукції) платником податку за межі митної території України.
Аналіз наведених положень діючого податкового законодавства дає підстави суду зробити висновок про те, що оскільки вивезення підакцизних товарів за межі митної території України не є об`єктом оподаткування акцизним податок, тому і відсутня необхідна мета за для якої маркуються алкогольні вироби. Відтак, експортна продукція не підлягає маркуванню українськими марками акцизного податку.
Згідно абз. 15 ч. 1 ст. 11 Закону № 481/95-ВР продукція, призначена для експорту, розливається у тару та маркується згідно з умовами відповідної угоди на експорт.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що експортна продукція маркується марками акцизного податку (не українськими, а країни призначення) лише тоді, коли це прямо передбачено експортними контрактами та за умови надання останніх покупцем. 
Як вбачається з акту перевірки від 24.05.2019 року, алкогольні напої (позиції № 67 та №144 Інвентаризаційного опису від 16.05.2019 б/н), а саме: 1800 пл. горілки "НЕМІРОФФ ДЕ ЛЮКС" місткістю 1,0 л та 40 пл. настоянки "Українська медова з перцем" місткістю 0,7 л були виготовлені позивачем та призначені для експорту згідно умов Контракту № 02-07-2014/NIvL-LVNLTD від 02.07.2014 року, укладеного між ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" (продавець) та Компанією Nemiroff Investments Limited (експортер).
Зі змісту пунктів 4.1, 4.2.1 цього Контракту вбачається, що строк поставки та всі необхідні умови, пов`язані із датою, кількістю товару, його ціною та іншими умовами, зазначаються в замовленні на поставку товару, який направляється експортером на адресу продавця.
З матеріалів справи встановлено, що відносно експортної продукції - 40 пл. настоянки "Українська медова з перцем" місткістю 0,7 л наявне замовлення № 1_2018 Monolit (Іспанія) від 22.11.2018 року, що передує даті виробництва даного товару (04.12.2018). А щодо 1800 пл. горілки "НЕМІРОФФ ДЕ ЛЮКС" місткістю 1,0 л наявне замовлення №12_2018 Caspirits від 10.12.2018 року, що також передує даті виробництва товару (13.12.2018). Вказані замовлення не містять додаткових умов щодо маркування товару акцизними марками країни призначення.
При цьому, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, щодо необґрунтованості доводів відповідача, стосовно невизнання вищевказаних алкогольних напоїв як таких, які призначались на експорт у зв`язку з тим, що строк поставки товару не повинен становити 35 календарних днів, з огляду на наступне.
Згідно п. 4.2.3 експортного Контракту, виконання замовлення в більший строк можливо на основі попередньої згоди сторін. 
Відносини, які виникли між позивачем, як продавцем та експортером є договірними, тобто їх виконання обумовлюється виключно домовленостями між сторонами, в тому числі і щодо відповідальності. 
При цьому, положення цього Контракту щодо строків поставки товару не впливають на його предмет - продаж на експорт лікеро-горілчаних виробів, вироблених позивачем.
Суд звертає увагу на ту обставину, що дані алкогольні напої, відносно яких виник спір (позиції № 67 та № 144 Інвентаризаційного опису від 16.05.2019 б/н) в повному обсязі відвантажені позивачем на експорт, що вкотре підтверджує їх експортне призначення, та, у зв`язку з цим, відсутність необхідності їх маркування марками акцизного податку.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 року № 0004461403 в цій частині.
Стосовно порушення, пов`язаного із зазначенням позивачем недостовірних відомостей в графах 3-5 звіту форми № 1-ОА, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ч. 13 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво алкогольних напоїв здійснюють поставку цієї продукції суб`єктам господарювання оптової і роздрібної торгівлі та іншим українським споживачам за наявності ліцензії на оптову торгівлю.
Право реалізовувати алкогольну продукцію власного виробництва виробник набуває лише у випадку отримання ліцензії на оптову торгівлю.
Звіти за формою № 2-РС містять відомості про показники обсягів виробництва та реалізації алкогольних напоїв безпосередньо самим виробником. У той же час звіти за формою №1-ОА стосуються інформації про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі. 
Аналіз форм даних звітів, затверджених Наказом № 49 вказує на те, що, наприклад в графі 4 розділу 1 форми звіту № 2-РС зазначається залишок алкогольних напоїв на початок звітного місяця в місцях зберігання. Такі ж самі відомості про залишок продукції на початок звітного місяця зазначаються в графі 3 розділу 1 форми звіту № 1-ОА, однак лише з тією поправкою, що в цьому звіті зазначаються лише ті алкогольні напої, які були придбані суб`єктом господарювання в оптовій мережі (на відміну від звіту форми № 2-РС, де в графі 4 чітко зазначаються відомості про кількість вироблених позивачем алкогольних напоїв в місцях зберігання на початок звітного місяця).
Графи 4 та 5 розділу 1 форми звіту № 1-ОА стосуються показників про обсяги придбання алкогольних напоїв у звітному місяці.
Згідно Порядку заповнення форми звіту № 1-ОА, затвердженої Наказом № 49, у графі 4 зазначається обсяг придбання алкогольних напоїв усього за звітній період суб`єктом господарювання, який здійснює оптову торгівлю алкогольними напоями; у графі 5 зазначається обсяг придбання алкогольних напоїв суб`єктом господарювання у підприємства оптової торгівлі у звітному місяці.
Тобто, графи 4, 5 розділу І форми звіту № 1-ОА заповнюються за фактом "придбання" алкогольних напоїв у контрагентів, перелік яких зазначається у наступних розділах ІІ та ІІІ форми звіту № 1-ОА. Це також випливає із п. 5 "Загальні положення" Порядку заповнення форми звіту № 1-ОА, де вказано, що інформація у розрізі контрагентів подається згідно розділами ІІ та ІІІ Звіту.
Водночас, визначення терміну "контрагент" ні в Законі № 481/95-ВР ні в Наказі № 49 ні в самому Податковому кодексу не наведено. З положень загального законодавства та усталеної ділової практики під терміном "контрагент" розуміється особа, яка є другою стороною правочину.
Як вірно вказано судом першої інстанції, в даному випадку позивач здійснює свою діяльність як виробник алкогольних напоїв та одночасно має право оптової торгівлі алкогольними напоями власного виробництва на підставі відповідних ліцензій. 
Відтак, здійснюючи власний цикл виробництва, він не придбаває алкогольні напої, оскільки саме для придбання має дотримуватись умова наявності іншої сторони правочину. А тому і графи щодо обсягу придбання алкогольних напоїв форми звіту № 1-ОА не можуть бути заповнені позаяк відсутній сам факт їх придбання у контрагентів. Декларування можливе лише тієї продукції, яка не вироблялась позивачем, а була придбана ним у інших суб`єктів господарювання оптової мережі.
Відповідно до визначення термінів наведених в ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні": первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
З цього приводу слід зазначити, що переміщення алкогольних напоїв з виробництва на склад готової продукції не супроводжується зміною в структурі активів та зобов`язань ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД".
З огляду на це, посадовими особами ДФС під час проведення перевірки та складення акту не взято до уваги той факт, що в момент передачі алкогольних напоїв з виробництва товарно-транспортна накладна не оформляється та у позивача не відбувається змін в структурі активів та зобов`язань.
Оскільки подані ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" звіти за формою № 1-ОА (місячна) не містить недостовірних відомостей, позаяк у позивача відсутні підстави відображати відомості у відповідних графах щодо обсягу придбання алкогольних напоїв, відсутні підстави для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення рішення Офісу ВПП ДФС від 02.07.2019 року № 0004461403 про застосування до ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" штрафних (фінансових) санкцій в сумі 741430,40 грн. в цілому є протиправним.
Таким чином, враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведені нормативно правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення - рішення від 02.07.2019 року №0004461403, прийняте всупереч вимог чинного податкового законодавства, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим порушено законні інтереси платника податків.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  10 березня 2020 року.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.