ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року  
м. Черкаси  
справа № 709/1911/19  провадження № 22-ц/821/683/20 категорія 310000000	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.
секретаря: Винник І.М.

учасники справи:
позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Канівці»;
представник позивача-адвокат Охріменко Наталія Іванівна; 
відповідачі:  ОСОБА_1 ;
Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси»
третя особа: Державний реєстратор виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Скляр Тетяна Анатоліївна

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» - адвоката Охріменко Наталії Іванівни та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», третя особа: Державний реєстратор виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Скляр Тетяни Анатоліївни про визнання договору оренди землі недійсним та скасування права оренди земельної ділянки, дата складання повного тексту не вказано.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року СТОВ «Канівці» звернулося в суду із позовом до  ОСОБА_1 , ТОВ «Гранекс-Черкаси», третя особа Державний реєстратор виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Скляр Т.А. про визнання оренди землі недійсним та скасування права оренди земельної ділянки.
Позов мотивовано тим, що 01 липня 2007 року між ТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,2855 га, строком до 01 липня 2017 року, та зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2007 році.
Однак, 19 червня 2017 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Гранекс-Черкаси» договір оренди належної їй земельної ділянки, яка перебувала в оренді СТОВ «Канівці». 
За захистом своїх прав СТОВ «Канівці» звернулося до суду з позовом визнання укладеного між відповідачами договору оренди землі недійсним та скасування права оренди земельної ділянки, визнання попереднього договору землі поновленим. Під час розгляду справи між ТОВ «Гранекс-Чекраси» та ОСОБА_1 укладено угоду про припинення договору оренди землі від 19 червня 2017 року. А тому ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2018 року провадження у справі в частині укладення між відповідачами договору оренди землі недійсним закрите, в зв`язку з відсутністю предмета спору. В частині вимог про поновлення попереднього договору оренди землі, судом першої інстанції відмовлено.
14 червня 2018 року Апеляційним судом Черкаської області дане рішення скасоване, вимоги позивача задоволено та визнано поновленим договір оренди землі від 01 липня 2017 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 . 
Вказує, що 12 серпня 2019 року позивач звернувся до Державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі рішення суду апеляційної інстанції.
Проте, реєстратором в проведенні державної реєстрації вказаного речового права було відмовлено, оскільки право оренди на дане нерухоме майно вже зареєстровано за ТОВ «Гранекс-Черкаси» на підставі договору оренди від 16 січня 2018 року.
Зазначено, що укладення оспорюваного договору є недобросовісною поведінкою, зловживанням правом власника розпоряджатися своїм майном та суперечить попередній поведінці відповідачів.
В зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 16 січня 2018 року укладений між ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, кадастровий номер 7125181600:03:000:0825, яка належить їй на підставі Державного акта на право власності на землю та ТОВ «Гранекс-Черкаси» строком на 7 років, зареєстрований 17 січня 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Залотоніського району Черкаської області Скляр Т.А. та скасувати право оренди земельної ділянки ОСОБА_1 , зареєстроване за ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року позов СТОВ «Канівці» задоволено частково.
Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,2855 га, кадастровий номер 7125181600:03:000:0825, укладений 16 січня 2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 .
В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 на користь СТОВ «Канівці» компенсацію за понесені судові витрати по 1310,50 грн. з кожного.
Рішення суду мотивоване тим що, спірний договір оренди земельної ділянки від 16 січня 2018 року, укладений між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 порушує права позивача та вбачає підстави для визнання його недійсним.
Суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовної вимоги про скасування права оренди землі, оскільки позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, так як сформульований саме «скасування права оренди», що не відповідає ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги представника СТОВ «Канівці» - адвокат Охріменко Н.І.

Представник СТОВ «Канівці» - адвокат Охріменко Н.І. подала до Апеляційного суду скаргу, в якій просить рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року скасувати в частині відмовив скасуванні права оренди землі зареєстроване за ТОВ «Гранекс-Черкаси» державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Скляр Т.А. 17 січня 2018 року відповідно до договору оренди від 16 січня 2018 року земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, як незаконне та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги вказаній частині в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги та витрати на правову допомогу покласти на відповідачів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду в частині відмови в позові про скасування права оренди є незаконне в зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Вказує, що позивач, як заінтересована особа, що має власний інтерес (що предмет правочину перебуває в його оренді) може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Позивач обґрунтовував позовні вимоги порушенням його права оренди з боку інших осіб. Реалізація таких вимог заявлена шляхом: визнання недійсним договору оренди землі, сторонами якого є інші особи, та скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за іншою особою, прийнятого на підставі оспорюваного договору оренди.
Вказує, що відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Так, відповідно до даної норми Закону, суд при ухвалені судового рішення про визнання недійсним оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 16 січня 2018 року зобов`язаний одночасно цим же судовим рішенням припинити речове право, що було зареєстроване на підставі визнаного недійсним договору оренди, а саме: право оренди земельної ділянки зареєстроване за ТОВ «Гранекс-Черкаси» державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Скляр Т.А. 17 січня 2018 року відповідно до договору оренди від 16 січня 2018 року земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку.
Суд, даної норми Закону не виконав, хоч і послався в рішенні суду на дані вимоги, а тому відмова в позові у зв`язку з не правильного обраним позивачем способом захисту порушеного права не ґрунтується на законі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ТОВ «Гранекс-Черкаси»

ТОВ «Гранекс-Черкаси» подало до Апеляційного суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеного 16 січня 2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вказаної вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.
Суд при вирішенні питання недійсності договору оренди землі від 16.01.2018 року фактично відмовився від дослідження правових норм цивільного законодавства, які безпосередньо регулюють даний вид правовідносин (ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України), натомість поставив його вирішення в залежність від правовідносин позивача та відповідача, які виникли в результаті укладання договору оренди землі між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 від 16.06.2017 року, що був припинений 02.01.2018 року, і які вже були предметом судового розгляду по справі № 709/2133/17.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.02.2018 року провадження у справі № 709/2133/17 в частині вимог щодо поновлення попереднього договору оренди землі з ОСОБА_1 СТОВ «Канівці» відмовлено. 
14.06.2018 року Апеляційним судом Черкаської області вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та визнано поновленим договір оренди землі від 01.07.2017 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 на той самий строк і на тих самих умовах. 
Зазначає, що позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації прав оренди земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі рішення суду апеляційної інстанції від 14.065.2018 року лише 12 серпня 2019 року, тобто майже через - 1 рік і 2 місяці. При цьому, позивач в судове засідання доказів щодо сплати орендної плати ОСОБА_1 за «поновленим» договором оренди землі не надав, як і не надав доказів того, що саме він обробляє земельну спірну земельну ділянку.
Отже, суд не надав належної правової оцінки цим фактам недобросовісної поведінки позивача, натомість, як одну з підстав недійсності договору оренди землі від 16.02.2018 року, в мотивувальній частині рішення вказав той факт, що ТОВ «Гранекс-Черкаси» був стороною по справі № 709/2133/17 і «відповідно володів інформацією щодо стадії розгляду справи» Це справді є так і ТОВ «Гранекс-Черкаси» не заперечує цей факт, однак, лише одна його наявність не створює причинно-наслідкові зв`язки для визнання судом зовсім іншого правочину недійсним.
Таким чином, договір оренди землі від 16.01.2018 року, укладений між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 є право чином, який жодним чином не обтяжений стосунками ОСОБА_1 з СТОВ «Канівці», як її колишнім контрагентом за договором оренди землі від 01.07.2007 року. Претензії позивача щодо порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк могли стосуватися і були застосовані судом лише щодо договору оренди землі, укладеного відповідачами 14.06.2017 року і аж ніяк до договору оренди землі від 16.01.2018 року.
З огляду на це, судом при ухваленні рішення, були зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, що є однією з підстав для скасування судового рішення та ухваленого нового у відповідній частині (п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Гранекс-Черкаси», що надійшов від представника СТОВ «Канівці» - адвоката Охріменко Н.І., зазначено, що апеляційна скарга ТОВ «Гранекс-Черкаси» є не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.
Зазначено, що судом першої інстанції правильно визнано оспорюваний договір оренди недійсним, так як висновок суду містить інформацію щодо предмета доказування.
Просить залишити судове рішення Чорнобаївського районного суду від 12 лютого 2020 року в частині визнання договору оренди земельної ділянки від 16.01.2018 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу СТОВ «Канівці», що надійшов від ТОВ «Гранекс-Черкаси», зазначено що дана апеляційна скарга є не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.
Зазначає, що договір оренди земельної ділянки укладений 16 січня 2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 є законним і таким, що відповідає всім вимогам, що пред`являються чинним цивільним законодавством України до подібних правовідносин.
Крім того, позовна вимога позивача щодо скасування права оренди землі, зареєстрованого 17.01.2018 року відповідно до договору оренди від 16.01.2018 року є похідною вимогою щодо визнання зазначеного договору оренди землі недійсним, ТОВ «Гранекс-Черкаси» категорично заперечує проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Канівці».
Вказує, що позивач не правильно вибрав спосіб захисту свого права, оскільки ефективний спосіб його захисту прямо передбачений ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди, і він мав обрати саме цей спосіб. Відповідач ТОВ «Гранекс-Черкаси» також погоджується з висновком суду про те, що позивач наділений правом самостійно розпоряджатися своїми правами і суд не вправі вийти за межі позовних вимог.
Таким чином, ТОВ «Гранекс-Черкаси» вважає, що рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.02.2020 року в частині відмови СТОВ «Канівці» щодо скасування прав оренди землі таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і просить залишити в цій частині без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідачу ОСОБА_1 на праві належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2855 га, розташована в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради Черкаської області, кадастровий номер 7125181600:03:000:0825 (а.с. 21).
01 липня 2007 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, за яким відповідач передала в оренду позивачу належну їй земельну ділянку площею 3,2855 га строком на 10 років, з 01.07.2007 року по 01.07.2017 року (а.с. 16-20).
В період дії основного договору оренди землі з СТОВ «Канівці», а саме 19 червня 2017 року ОСОБА_1 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою, а саме з ТОВ «Гранекс-Черкаси».
За захистом своїх прав СТОВ «Канівці» звернулося до суду з позовом визнання укладеного між відповідачами договору оренди землі недійсним та скасування права оренди земельної ділянки, визнання попереднього договору землі поновленим.
Під час розгляду справи між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 укладено угоду про припинення договору оренди землі від 19 червня 2017 року. В цій частині ухвалою суду провадження у справі закрито. В частині вимоги про поновлення попереднього договору оренди землі Чорнобаївським районним судом відмовлено (а.с. 10-11).
14 червня 2018 року Апеляційним судом Черкаської області дане рішення суду першої інстанції скасовано, вимоги позивача задоволено та визнано поновленим договір оренди землі від 01 липня 2017 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (а.с. 14-15). Рішення суду набрало законної сили.
12 серпня 2019 року позивач звернувся до Державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі рішення суду апеляційної інстанції.
14 червня 2019 року державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Васютинської сільської ради Бабенко Л.В. відмовила у державній реєстрації права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 за СТОВ «Канівці», оскільки право оренди зареєстровано за іншим суб`єктом - ТОВ «Гранекс-Черкаси» на підставі договору від 16 січня 2018 року (а.с. 9).
Встановлено, що 16 січня 2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 дійсно укладено оспорюваний договір (а.с. 97-98).
З метою захисту своїх прав як орендаря земельної ділянки ОСОБА_1 за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2018 року, СТОВ «Канівці» звернулися до суду.
    
Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга СТОВ «Канівці» підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ТОВ «Гранекс-Черкаси» підлягає до відхилення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі  - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а  орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою процедури і строків.
Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою, третьою, четвертою та п`ятою цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №  594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2018 року визнано поновленим договір оренди землі від 01 липня 2017 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1 на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором (а.с. 14-15).
Вирішуючи спір у справі № 709/2133/17 (апеляційне провадження 22ц/793/804/18), Апеляційний суд виходив з того, що СТОВ «Канівці» скористалося своїм переважним правом, письмово повідомив відповідача ОСОБА_1 про намір укласти договір оренди на новий строк, а відмова орендодавця у продовжені дії договору, без зазначених конкретних та чітких її підстав, порушує право орендаря на реалізацію переважного права, передбаченого ст. 777 ЦК України та ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря є недобросовісною.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що спірний договір оренди земельної ділянки від 16 січня 2018 року, укладений між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 , порушує права позивача та вбачає підстави для визнання його недійсним.
Крім того, враховуючи, що на дату укладення оспорюваного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» 16 січня 2018 року, земельна ділянка вже перебувала в  оренді СТОВ «Канівці» за договором оренди землі від 01 липня 2017 року, ОСОБА_1 не мала права повторно передавати належну їй земельну ділянку в оренду іншій особі, а тому вказаний вище договір оренди землі підлягає визнанню недійсним в силу положень статей 203, 215 ЦК України.
Доводи ТОВ «Гранекс-Черкаси» про те, що позивач в судове засідання не надав доказів, що спірна земельна ділянка знаходиться в користуванні СТОВ «Канівці», є безпідставними, оскільки договір оренди землі від 16 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси», суперечить постанові Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2018 року, у справі № 709/2133/17, яка набрала законної сили, вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі», статті 203 ЦК України і порушує права СТОВ «Канівці».
Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «Гранекс-Черкаси» зводяться до незгоди заявника із судовими рішеннями суду першої інстанції виключно з формальних міркувань.
Щодо вимог СТОВ «Канівці» про скасування права оренди землі, зареєстрованого за ТОВ «Гранекс-Черкаси» відповідно до договору колегія суддів виходить із слідуючих обставин.
Відмовляючи в задоволені позовної вимоги про скасування права оренди землі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки вимоги СТОВ «Канівці» сформульовано саме як «скасування права оренди», що не відповідає ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». 
У той же час захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно із частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Скасування рішення щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за іншою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення цією особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.
Також Апеляційний суд вважає за доцільно звернути увагу, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій) державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки.
При цьому, п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.
Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов : реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. В ч. 1  ст. 4 вказаного Закону зазначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору земельної ділянки, який був укладений між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1 , оскільки рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2018 року поновлено договір оренди землі від 01 липня 2017 року між СТОВ «Канівці» та ОСОБА_1  на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. 
СТОВ «Канівці» 12 серпня 2019 року звернувся до Державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі рішення суду апеляційної інстанції.
Проте, 14 червня 2019 року державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Васютинської сільської ради Бабенко Л.В. відмовила у державній реєстрації права оренди земельної ділянки ОСОБА_1 за СТОВ «Канівці», оскільки право оренди зареєстровано за іншим суб`єктом - ТОВ «Гранекс-Черкаси» на підставі договору від 16 січня 2018 року.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, здійсненої 17.01.2018 року за ТОВ «Гранекс-Черкаси» на підставі укладеного між відповідачами спірного договору оренди землі від 16.01.2018 року, також підлягає скасуванню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга СТОВ «Канівці» підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції, як ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, до скасування в частині відмови в скасуванні права оренди землі за ТОВ «Гранекс-Черкаси» та задоволення в цій частині вимог в повному обсязі.
Щодо апеляційної скарги ТОВ «Гранекс-Черкаси», Апеляційний суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні скарги, оскільки суд першої інстанції в частині вимог про визнання договору оренди землі укладений 16.01.2018 року між ТОВ «Гранекс-Черкаси» та ОСОБА_1  недійсним, всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи,  дослідив в судовому засіданні усі докази, які є  у справі, з урахуванням їх переконливості, належності  і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позовних вимог в даній частині. 
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено: якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передбачаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги СТОВ «Канівці» про визнання договору оренди землі недійсним та скасування права оренди земельної ділянки задоволені в повному обсязі, а тому судовий збір підлягає стягненню на користь СТОВ «Канівці» з ОСОБА_1 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» по 3361,75 грн. (за подачу позовної заяви 3842,00 грн. + за подачу апеляційної скарги 2881,50 / 2 = 3361,75 грн.)
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду позивачем надано договір про надання правової допомоги від 15 жовтня 2019 року (а.с. 25), укладеного між позивачем та адвокатом Охріменко Н.І, розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи та які очікується понести (а.с. 23), розрахунок понесених судових витрат на апеляційне оскарження (а.с. 122), копія квитанції від 15 жовтня 2019 року на суму 1500, 00 грн. (а.с. 24).
Стороною позивача заявлено про судові витрати, а саме: 3842,00 грн. судового збору при подачі позову, 960,50 грн. судовий збір за заяву про забезпечення позову, витрати на правову допомогу - 500 грн. за складання позову та по 300 грн. за кожне судове засідання. А також складання апеляційної скарги 500 грн. та орієнтовна участь в засіданні в суді апеляційної інстанції - 400 грн.
З матеріалів справи, що в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, позовні вимоги СТОВ «Канівці» задоволено в повному обсязі, в суді першої інстанції проведено три судові засідання за участю адвоката Охріменко Н.І.
Разом з тим, в суді апеляційної інстанції розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд, але без виклику сторін в судове засідання. 
А тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу в розмірі 1900 грн. (500+900+500) підлягають стягненню з відповідачів по 950 грн. з кожного. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» - адвоката Охріменко Наталії Іванівни задовольнити.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» залишити без задоволення.
Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2020 року в частині відмови в скасуванні права оренди земельної ділянки скасувати та постановити нове, яким задовольнити в цій частині позовні вимоги.
Скасувати право оренди земельної ділянки зареєстроване за ТОВ «Гранекс-Черкаси» державним реєстратором виконавчого комітету Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Скляр Тетяною Анатоліївною 17 січня 2018 року відповідно до договору оренди землі від 16 січня 2018 року земельної ділянки кадастровий номер 7125181600:03:000:0825, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 429578, номер запису про інше речове право 24456389.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Канівці» судовий збір по 3361,75 грн. з кожного та витрати на правову допомогу по 950 грн. з кожного, а всього по 4311,75 грн. з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
 
Повний текст постанови складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук

Суді                                                                        Л.І. Василенко

                                                                       Л.В. Нерушак