ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року	Львів	Справа № 260/1274/19 пров. № А/857/2423/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В. 
суддів:                                                   Довгополова О.М., Ільчишин Н.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року (суддя – Маєцької Н.Д., час ухвалення – 15:19 год., місце ухвалення – м.Ужгород, дата складання повного тексту – 02.12.2019 року), 
в адміністративній справі №260/1274/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
встановив: 
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11.06.2019 року №8069/03.01 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; 2) зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 03.03.2019 року. Також позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. та судовий збір в сумі 768,40 грн.. 
Відповідач ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 – відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 25.11.2019 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до вимог законодавства ІНФОРМАЦІЯ_1 було подано до відповідача ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, а саме: заяву про призначення пенсії №188 від 07.06.2019р., подання ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення пенсії №1314 від 04.06.2019р., витяги з наказу про звільнення №51 від 28.02.2019р. та №11 від 25.02.2019р., грошовий атестат №388807, довідку №350/301/2322/ПС від 22.04.2019р., копію паспорта та трудової книжки. Зазначає апелянт, що у відповідача були в наявності всі необхідні документи, які підтверджують період військової служби позивача – 11 років 11 місяців 11 днів, а також період навчання – 2 роки 4 місяці 17 днів, який зараховується до військової служби для призначення пенсії. Таким чином, безпідставним, на думку апелянта, є висновок суду першої інстанції про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не було подано відомостей щодо загального страхового стажу позивача із зазначенням періодів військової служби та навчання, які необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугу років. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.11.2019 року та прийняти нову постанову, якою задоволити позовні вимоги. 
Відповідач ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі. 
Також позивач подав суду апеляційної інстанції письмові пояснення до апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задоволити. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоводити частково, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Закарпатський обласний військовий комісаріат звернувся до ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області із поданням №1314 від 04.06.2019 року про призначення позивачу ОСОБА_1 , звільненому з військової служби 02.03.2019 року,  пенсії за вислугу років (а.с. 56). 
Також позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою від 31.05.2019 року (зареєстрована – 07.06.2019 року)  про призначення йому пенсії за вислугу років (а.с. 55). 
За результатами розгляду Головним УПФ України в Закарпатській області документів для призначення пенсії за вислугу років позивачу ОСОБА_1 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Рішенням цього ГУПФ України в Закарпатській області №4 від 11.06.2019 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з невиконанням умов статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 28). 
В обґрунтуванні вказаного Рішення зазначено, що згідно п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Також зазначено, що оскільки на момент звільнення зі служби заявник не має необхідної для призначення пенсії вислуги років (24 календарних роки), оскільки його вислуга років в календарному обчисленні на день звільнення становить 11 років 11 місяців 11 днів, то прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. 

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повної відмови у задоволенні позовних вимог, з врахуванням наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. 
Згідно п.«а» ст.12 цього Закону, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: у випадку позивача з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. 
Згідно ж п.«б» цього Закону, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. 
Частиною 1 статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. 
Крім цього, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі – Порядок № 3-1). 
Так, відповідно до п.1 Порядку №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та  захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). 
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи). 
Для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;  військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк";  копія паспорта (п.7 Порядку №3-1). 
Уповноважений  структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи (п.12 Порядку №3-1). 
Відповідно до п.14 Порядку №3-1, орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. 
При прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі (п.16 Порядку №3-1). 

З матеріалів справи, а саме, змісту оскаржуваного рішенням ГУ ПФ України в Закарпатській області від 11.06.2019 року №4 видно, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років стало те, що згідно пункту «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. 
Тобто, матеріалами справи підтверджено та відображено у письмових Відзивах відповідача ГУ ПФ України в Закарпатській області на позовну заяву і на апеляційну скаргу, факт про те, що питання щодо наявності підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідачем ГУ ПФ України в Закарпатській області не розглядалося, оскільки досліджувалось лише питання щодо наявності у позивача права на пенсію за пунктом «а» статті 12 цього Закону. 
За таких обставин, являється протиправним оскаржене позивачем рішення відповідача ГУ ПФ України в Закарпатській області №4 від 11.06.2019 року, в частині щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за усією статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в тому числі і щодо відмови за пунктом «б» статті 12 цього Закону, як про це просив позивач. 
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідач протиправно не розглянувши по суті питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийняв незаконне і необґрунтоване Рішення №4 від 11.06.2019 року щодо відмови позивачу в призначення пенсії за усіма підставами, які передбачені статтею 12 цього Закону. 
Тому, оскаржене позивачем рішення відповідача у відповідній (оскарженій позивачем) частині, підлягає скасуванню, а документи щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу ОСОБА_1 згідно пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягають повторному розгляду уповноваженим органом, тобто Головним УПФУ в Закарпатській області. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при винесенні рішення від 25.11.2019 року неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та частково не дотримано норм матеріального права, і як наслідок сформовано помилковий висновок про відмову у задоволенні усіх позовних вимог. 
Тому, згідно приписів статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. 

Також, відповідно до вимог статей 139, 322 ч.4 КАС України, підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, шляхом стягнення таких судових витрат в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Так, зі змісту позовної заяви видно, що позивач заявив вимоги немайнового характеру. 
Розмір відповідних судових витрат позивача підтверджується наявними в матеріалах адміністративної справи квитанціями. 
Тому, в користь позивача слід стягнути із відповідача сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 768,40 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн.. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5    ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності. 
Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 
                                                   постановив: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року в адміністративній справі №260/1274/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – скасувати і прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Визнати частково протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №4 від 11.06.2019 року щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 – в частині щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути документи (заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зареєстровану за №188 від 07.06.2019р., подання ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення пенсії №1314 від 04.06.2019р. та інші матеріали) для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 – в частині щодо призначення пенсії за вислугу років згідно п.«б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» – і за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм законодавства. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ 20453063) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн. сплаченого за подання адміністративного позову та судові витрати у виді судового збору в сумі 1152,60 грн. сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк	
Судді:	 	О. М. Довгополов	
 	 	Н. В. Ільчишин