ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
Київ
справа №552/1656/17
адміністративне провадження №К/9901/44155/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
на постанову Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Миронець О.К.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Миронець О.К., суддів Тацій Л.В., Григорової А.М.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області з призначення та перерахунку йому пенсії по заробітній платі отриманій за період роботи в Монгольській геологознімальній експедиції в Монгольській Народній Республіці з 1 червня 1980 року по 30 травня 1985 року в радянській валюті, а саме інвалютних карбованцях, 60% від середньої зарплати по місцю постійної роботи, що передувала закордонному відрядженню відповідно до загальної нарахованої заробітної плати згідно відомостей нарахування заробітної плати, по Монгольській геологознімальній експедиції в рублях у відповідності з виданою довідкою №2565 від 5 грудня 2007 року Байкальським філіалом «Сосновгеологія» м.  Іркутськ, Міністерства природних ресурсів і екології РФ «Урангеолорозвідки» з 14 лютого 2017 року.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року, адміністративний позов задоволено.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, виходив з безпідставності неврахування відповідачем частини заробітку в інвалютних карбованцях при обчисленні пенсії ОСОБА_1 .
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що раніше діючим законодавством не було передбачено обчислення розміру пенсії особам, які працювали за кордоном в установах колишнього СРСР або УРСР або за відрядженням до цих установ, із заробітку, отриманого в іноземній валюті, чи із заробітку, виплаченого в іновалютних рублях.
Заробітна плата згідно довідки №2565 від 5 грудня 2007 року, виданої Байкальським філіалом «Сосновгеологія» м. Іркутськ, Міністерства природних ресурсів і екології РФ «Урангеолорозвідки», визначена як сума складових заробітної плати, яку позивач отримував у радянських рублях та іновалюті, а тому, на думку відповідача, відсутні підстави для перерахунку пенсії відповідно до вказаної довідки. 
Позиція інших учасників справи
19 вересня 2017 року до суду надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу відповідача, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №552/1656/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 20 травня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №552/1656/17 та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 21 травня 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області і отримує пенсію за віком.
11 червня 2008 року, 27 лютого 2014 року, 14 лютого 2017 року позивач звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, в якій просив зробити перерахунок йому пенсії з урахуванням отриманої заробітної плати за період роботи в Монгольській Народній Республіці з 1 червня 1980 року по 30 травня 1985 року в радянській валюті, а саме в інвалютних карбованцях, шістдесяти відсотків від середньої заробітної плати по місцю постійної роботи, що передувала закордонному відрядженню.
27 лютого 2017 року листом за №110/Я-17 Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Як на підставу для неврахування частини заробітку позивача в інвалютних карбованцях, відповідач посилається  на те, що частина заробітку, яка виплачувалась в іноземній валюті, при визначенні заробітку для обчислення пенсії не враховується.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанції доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2017 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Відповідно до частини першої та другої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Верховна Рада України постановою від 12 вересня 1991 року №1545-XII встановила, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України
6 квітня 1981 року між СРСР і Монгольською народною Республікою була підписана Угода про співробітництво у галузі соціального забезпечення, ратифікована 2 грудня 1981 року, та яка набула чинності з 28 січня 1982 року.
Із цієї угоди вбачається, що вона поширюється на всі види соціального забезпечення громадян, які встановлено або буде встановлено законодавством Договірних Сторін. Під соціальним забезпеченням у галузі пенсійного забезпечення за даною Угодою маються на увазі всі види забезпечення, які надаються громадянам державними органами обох держав у разі призначення пенсії за віком, по інвалідності, а також у зв`язку з втратою годувальника.
Положення Угоди поширюються також на всі види соціального забезпечення, які надаються відповідно до законодавства Договірних Сторін військовослужбовцям.
Громадяни однієї Договірної Сторони, які постійно проживають на території іншої Договірної Сторони, з усіх питань соціального забезпечення повністю прирівнюються до громадян цієї Договірної Сторони. Під терміном «постійно проживають», за даною Угодою, розуміються особи, які мають дозвіл на постійне проживання, підтверджений документами, отриманими від компетентних органів відповідної Договірної Сторони.
При здійсненні соціального забезпечення компетентними органами Договірної Сторони, на території якої проживає громадянин, до нього застосовується внутрішнє законодавство.
У разі призначення пенсії зараховується повністю трудовий стаж, у тому числі і стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільговому розмірі, набутий на території обох Договірних Сторін і підтверджений компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої набуто трудовий стаж.
Розрахунок стажу роботи в кожній із Договірних Сторін провадиться за законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої робота виконувалася.
Пенсії призначаються і виплачуються компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої постійно проживає на день звернення за призначенням пенсії громадянин і має право на пенсію за законодавством цієї Договірної Сторони.
Соціальне забезпечення працівників, включаючи технічний і обслуговуючий персонал, дипломатичних, консульських і торгових представництв та інших установ однієї держави, які знаходяться в другій державі, а також членів їхніх сімей провадиться за законодавством держави, яка їх направила, якщо вони є громадянами цієї держави.
Соціальне забезпечення працівників підприємств наземного і повітряного транспорту, річкового судноплавства, працівників спільних, акціонерних та інших підприємств та членів їхніх сімей, які направляються на тимчасову чи постійну роботу на територію другої держави, провадиться за законодавством держави, яка їх направила.
Усі витрати, пов`язані з реалізацією соціального забезпечення за цією Угодою, несе Договірна Сторона, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки між державами не провадяться.
Документи та архівні матеріали, необхідні для призначення пенсій відповідно до Угоди, надаватимуться на запит компетентної установи соціального забезпечення іншої Договірної Сторони.
Згідно зі статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди, з яких складається страховий стаж, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Таким чином, можливість врахувати при призначенні пенсії заробіток, отриманий за межами України, залежить від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України за цей період.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати(доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір) у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалась пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено включення у заробіток для обчислення пенсії всіх видів оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» іноземна валюта це валюта готівкою, грошові знаки (банкноти, білети державної скарбниці, монети), що знаходяться в обігу і є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені або ті, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, які знаходяться в обігу, платіжні документи у грошових одиницях іноземних держав та міжнародних розрахункових одиницях, кошти у грошових одиницях іноземних держав, міжнародних розрахункових одиницях та у діючій на території України валюті з вільною конверсією, які знаходяться на рахунках та вкладах у банківсько-кредитних установах на території України та за її межами. 
В свою чергу інвалютні карбованці є штучною, умовною одиницею, що використовувалась в СРСР для безготівкових, зовнішньоекономічних розрахунків, і не підпадають під поняття іноземна валюта, тому посилання пенсійного фонду на відсутність підстав враховувати при визначенні розміру пенсії позивачу суми заробітної плати згідно наданих позивачем довідок за час його роботи за кордоном є необґрунтованими.
Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19 лютого 1993 року (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин) інвалютні карбованці не є іноземною валютою, а є умовною грошовою одиницею, яку використовували для безготівкового нарахування коштів радянським спеціалістам, які працювали за кордоном. Курс цієї умовної одиниці до карбованця СРСР становив один до одного.
Так, судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач в період з 1 червня 1980 року по 30 травня 1985 року був в Монгольській геологознімальній експедиції в Монгольській Народній Республіці та одержував заробітну плату з якої сплачувалися внески до страхових фондів, про що свідчить довідка №2565 від 5 грудня 2007 року Байкальського філіалу «Сосновгеологія» м.  Іркутськ Міністерства природних ресурсів і екології Російської Федерації «Урангеолорозвідки» та довідка №28 від 11 березня 2009 року, видана ВАТ «Зарубіжгеологія».
Враховуючи встановлені обставини та зазначене вище правове регулювання, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо неправомірності дій відповідача по відмові у здійсненні перерахунку пенсії по заробітній платі, отриманій позивачем в період роботи на території Монгольської Народної Республіки, що підтверджено належними та допустимим доказами.
Наявність міжнародної угоди, якою врегульовано питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали свого часу в Монгольській Народній Республіці (врахування стажу та заробітку), спростовує посилання скаржника на відсутність законодавчого врегулювання спірних правовідносин в цій справі. 
Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          І.В. Желєзний 
                                                                                          Н.В. Коваленко