УХВАЛА
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 161/19876/18
провадження № 61-5513 ск 20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),                  Журавель В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , до виконавчого комітету Луцької міської ради про зобов`язання надати житло позачергово та у терміновому порядку,
 
ВСТАНОВИВ :
 
18 березня 2020 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, оскільки до касаційної скарги не додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведеними обставинами поважності причин пропуску такого строку.
 
На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 подала до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними обставинами поважності причин пропуску такого строку, які є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує вказані судові рішення з передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав.
 
Відповідно  до  пункту  4  частини  другої  статті  389  ЦПК  України  підставами 
касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.
 
Касаційна скарга подана на зазначені судові рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також положень Закону України «Про судовий збір».
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Поновити ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2019 року та постанови Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.
 
Відкрити касаційне провадження в даній справі.
 
Витребувати з Луцького міськрайонного суду Волинської області справу                                № 161/19876/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , до виконавчого комітету Луцької міської ради про зобов`язання надати житло позачергово та у терміновому порядку.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк до 27 червня 2020 року, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                              Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                         В. І. Журавель
 
                                                                                                                            М. М. Русинчук