ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2020 року 
Київ
справа №П/811/64/16
адміністративне провадження №К/9901/35144/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у складі судді Хилько Л.І. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у складі колегії суддів: Богданенка І.Ю., Уханенка С.А., Дадим Ю.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області, державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Новоукраїнської районної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дій щодо здійснення державної реєстрації змін до установчих документів фермерського господарства «Чередніченко і К» від 19 вересня 2006 року та від 05 травня 2008 року щодо включення до складу його членів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та скасування цих реєстраційних дій.
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що реєстрація змін до статуту фермерського господарства у 2006 та у 2008 роках проведена з порушенням вимог чинного законодавства в частині регулювання порядку державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, а тому є протиправною.
У поданих відзивах ОСОБА_5 та Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У ході розгляду справи судами встановлено, що фермерське господарство «Чередніченко і К» зареєстроване як юридична особа Новоукраїнською районною державною адміністрацією 13 березня 1996 року.
10 листопада 2004 року відповідно до рішення голови фермерського господарства Чередніченка А.М. та на підставі поданої заяви, позивача прийнято до членів фермерського господарства «Чередніченко і К», про що, до Статуту господарства внесено відповідні зміни.
19 вересня 2006 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів фермерського господарства «Чередніченко і К», шляхом включення до складу його членів: сина голови господарства - ОСОБА_5 та невістки голови господарства - ОСОБА_6 .
Згідно з копією опису, для проведення державної реєстрації змін до установчих документів фермерське господарство «Чередніченко і К» подано державному реєстратору: реєстраційна картка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів; нотаріально посвідчена копія рішення засновників або уповноваженого ними органу; оригінал установчих документів з відміткою про їх державну реєстрацію; копія квитанції, виданої банком; два примірники установчих документів у новій редакції.
05 травня 2008 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів фермерського господарства «Чередніченко і К» шляхом включення до складу його членів племінника голови господарства - ОСОБА_9 .
Відповідно до копії опису, для проведення державної реєстрації змін до установчих документів фермерське господарство «Чередніченко і К» подано державному реєстратору: реєстраційна картка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів; оригінал або нотаріально посвідчена копія рішення засновників або уповноваженого ними органу; нова редакція установчих документів (два примірника); копія квитанції, виданої банком.
Також судами попередніх інстанцій досліджено подані відповідачами копії документів реєстраційної справи відносно спірних реєстраційних дій:
- за 2006 рік - опису документів, поданих для проведення державної реєстрації змін до установчих документів від 19 вересня 2006 року; сторінок 1,5 реєстраційної картки про проведення державної реєстрації змін до установчих документів; Статуту 2006 року; банківської квитанції;
- за 2008 рік - опису документів, поданих для проведення державної реєстрації змін до установчих документів від 05 травня 2008 року, сторінок 1,4 реєстраційної картки про проведення державної реєстрації змін до установчих документів; протоколу №3 зборів членів фермерського господарства від 07 квітня 2008 року; Статуту 2008 року; банківської квитанції.
Документи містять, зокрема, підписи від імені ОСОБА_2 , зображення печаток фермерського господарства «Чередніченко і К».
Згідно з висновком експерта №904 від 04 серпня 2016 року судово-почеркознавчої експертизи, призначеної судом першої інстанції, зокрема, підписи від імені ОСОБА_2 :
- в описі документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення державної реєстрації змін від 19 вересня 2006 року в графі «копію опису отримав»; реєстраційній картці на проведення державної реєстрації змін до установчих документів від 06 червня 2006 року в графі «сторінку заповнив» виконані ОСОБА_2 ;
- в описі документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення державної реєстрації змін до установчих документів від 05 травня 2008 року в графі «копію опису отримав» виконані не ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з реєстраційними діями щодо змін до статуту фермерського господарства «Чередніченко і К», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що під час здійснення реєстраційних дій, у тому числі й щодо реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, державний реєстратор не мав права перевіряти достовірність поданих відомостей та вимагати інші документи, ніж ті, що передбачені чинним законодавством, а тому перевірка достовірності підпису на установчих документах, встановлення факту проведення чи не проведення загальних зборів членів фермерського господарства виходить за межі повноважень та компетенції державного реєстратора.
Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Стаття 2 КАС у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС у редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до частини другої статті 4 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
За правилами частини першої статті 17 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).
Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судом першої інстанції належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС у чинній редакції, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час подання позову) господарським судам підвідомчі      справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.
Так, позивач оскаржує до адміністративного суду дії суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора, пов`язані з реєстрацією змін до установчих документів ФГ «Чередніченко і К», посилаючись при цьому на недотримання цим суб`єктом встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а (провадження № 11-479апп18), 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а (провадження № 11-574апп18), від 20 серпня 2019 року у справі №805/2556/15-а (провадження № 11-212апп19).
При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту першого статті 6 Конвенції.
Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
Керуючись ст. 343, 349, 354, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року скасувати.
Провадження у справі №П/811/64/16 закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            А.Ю. Бучик

Судді                                                                                         Л.Л. Мороз

                                                                                  А.І. Рибачук