ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

01 червня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/3121/18
Головуючий у першій інстанції - Коротка А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/609/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                          головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                          суддів: Бечка Є.М., Харечко Л.К.   
                                          секретар: Позняк О.М.    
Заявник: ОСОБА_1 
Суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошна Людмила Іванівна
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Молошної Людмили Іванівни (суддя Коротка А.О.), постановлену о 08 год. 55 хв. у м.Прилуки, повний текст ухвали складено 19 лютого 2020 року,      
                                    В С Т А Н О В И В:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просить визнати бездіяльність державного виконавця Молошної Л.І. неправомірною; зобов`язати державного виконавця в тижневий термін після набрання законної сили ухвалою суду організувати примусове входження зі спеціалістами та працівниками поліції, виконати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року без попередження боржника ОСОБА_2 . Скарга мотивована тим, що на виконанні Прилуцького міськрайонного Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває зведене виконавче провадження №56982658 про стягнення з ОСОБА_2 коштів на загальну суму 83 158,42 грн, з яких два виконавчі документи про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів на загальну суму 79 440,42 грн. 11 грудня 2019 року Прилуцьким міськрайонним судом надано дозвіл державному виконавцю Прилуцького міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області на примусове входження до володіння та надвірних споруд, в якому проживає боржник ОСОБА_2 з метою виявлення майна боржника, на яке за законом можливо звернути стягнення в межах зведеного виконавчого провадження. За доводами ОСОБА_1 , державний виконавець Молошна Л.І. 15 січня 2020 року прибула на виконання ухвали суду, але виклику, прибуття поліції і спеціаліста для проникнення до подвір`я, будинку організовано не було. Заявник вважає, що державним виконавцем не вжиті обов`язкові для виконання ухвали суду заходи для проникнення та обстеження майна боржника.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні скарги відмовлено. Судове рішення мотивовано тим, що державного виконавця не було зобов`язано примусово входити у житло боржника, ухвала Прилуцького міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року має виключно дозвільний, а не зобов`язальний характер, а тому суд не вбачає бездіяльності старшого державного виконавця Молошної Л.І.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення її вимог, а саме: визнати бездіяльність державного виконавця Молошної Л.І. неправомірною; зобов`язати державного виконавця в тижневий термін після набрання законної сили рішенням суду організувати примусове входження зі спеціалістами та працівниками поліції та описати все майно для реалізації ДП «Сетам», щоб повернути кошти заявнику. Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець Молошна Л.І. не вчинила необхідних дій для виконання судового рішення, зокрема нею не було залучено працівників поліції та спеціаліста з відкривання замків. За доводами ОСОБА_1 , відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язана скористатися правом примусового входження до житла, яке надав їй суд, й провести опис майна, але Молошна Л.І. цього не зробила, чим порушила ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділи II і III Інструкції з організації примусового виконання рішень.
У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Молошна Л.І. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Державний виконавець посилається, що 21 грудня 2019 року в межах примусового виконання зведеного виконавчого провадження виконавчою групою здійснено огляд наявного та можливого майна, про яке зазначала стягувач, і складено постанову про опис та арешт майна боржника. 15 січня 2020 року на прохання стягувача здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника. Боржника вдома не виявлено, до подвір`я потрапити не вдалося, про що складено акт, в якому також повідомлено ОСОБА_1 , що для подальшого виконання ухвали про примусове входження будуть здійснюватися заходи щодо розшуку спеціаліста по демонтажу дверних замків. Старший державний виконавець Молошна Л.І. вказує, що нею були направлені запити про наявність спеціаліста для демонтажу дверних замків та його залучення до проведення виконавчих дій. Станом на 31 березня 2020 року надійшли відповіді від ТОВ «Будівельна компанія «Євроспецбуд», КП «Послуга», ТОВ «Промислова компанія «Пожмашина», КП «Прилукитепловодопостачання» та КП «Прилукижитлобуд» про відсутність спеціалістів для демонтажу дверних замків. Також суб`єкт оскарження вказує, що 13 лютого 2020 року виконавчою групою описано та арештовано майно боржника, а з 17 серпня 2018 року із зарплати та пенсії боржника проводиться відрахування, отже державним виконавцем вживаються всі заходи щодо виконання судового рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає. 
По справі встановлено і не заперечується сторонами, що на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження №56982658, до складу якого входять виконавчі провадження: ВП №56489458 з примусового виконання виконавчого листа №2/742/811/17 від 23.04.2018 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 69 440,42 грн боргу та ВП №59307739 з примусового виконання виконавчого листа №2/742/37/18 від 06.06.2019 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2019 року задоволено подання старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Молошної Л.І. і надано їй дозвіл на примусове входження до домоволодіння та надвірних споруд, в якому проживає боржник ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 з метою виявлення майна боржника, на яке за законом можливо звернути стягнення в межах зведеного виконавчого провадження №56982658 (а.с.4-5).
15 січня 2020 року старшим державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Молошною Л.І. складено Акт, з якого вбачається, що  під час виїзду державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 на подвір`я потрапити не вдалося, так як хвіртка зачинена на ключ. Боржника вдома не виявлено. Для подальшого виконання ухвали від 11.12.2019 року будуть здійснюватися заходи щодо пошуку спеціаліста по демонтажу дверей (дверних замків), про що повідомлено ОСОБА_1 (а.с.16).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії.
Згідно з пунктами 5, 6 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 ркоу №512/5, залучення виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень здійснюється у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень. Залучення у виконавчому провадженні відповідних органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та фізичних осіб (крім понятих) здійснюється виконавцем шляхом винесення постанови про залучення цих осіб. У цій постанові обов`язково зазначаються опис причин, що зумовили необхідність залучення, час та місце здійснення виконавчих дій, а також інші необхідні відомості. Копія постанови надсилається відповідному органу, установі, організації, суб`єкту господарювання, особі не пізніше наступного дня з дня її винесення, але не пізніше ніж за три дні до запланованих заходів.
Як зазначає державний виконавець Молошна Л.І., 21 грудня 2019 року виконавчою групою за місцем проживання боржника здійснено огляд наявного та можливого майна. Проте в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення стягувача ОСОБА_1 про проведення виконавчих дій. Також відсутні відомості, що вказані дії проводились саме на виконання ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року, якою надано державному виконавцю дозвіл на примусове входження до домоволодіння боржника.
Стягувач ОСОБА_1 у своїй скарзі і в апеляційній скарзі вказує на неналежну організацію суб`єктом оскарження проведення виконавчих дій, допущену 15 січня 2020 року.
З такими доводами погоджується колегія суддів апеляційного суду. Так, з Акту державного виконавця від 15 січня 2020 року вбачається, що державним виконавцем інші особи, зокрема органи поліції та спеціалісти для демонтажу дверних замків, не залучалися до проведення виконавчих дій, що фактично призвело до неможливості примусового входження до житла боржника, оскільки останнього не виявлено вдома. З викладеного вбачається, що державний виконавець не вжив усіх можливих заходів щодо примусового виконання судового рішення.
Доводи старшого державного виконавця Молошної Л.І. про те, що нею направлено запити про залучення до виконавчих дій спеціаліста для демонтажу дверних замків, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі запити були направлені після 15 січня 2020 року. Також постанова про опис та арешт майна боржника, складена 13 лютого 2020 року (а.с.45), не спростовує бездіяльності,  допущеної державним виконавцем 15 січня 2020 року.
Крім того, не заслуговують на увагу посилання суб`єкта оскарження, що ухвала Прилуцького міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року має виключно дозвільний характер, враховуючи, що невжиття усіх дозволених заходів для примусового виконання судового рішення призвело до неможливості вчинення виконавчих дій і необхідності здійснення додаткових заходів щодо подальшого виконання вказаного судового рішення, про що зазначено в Акті державного виконавця від 15 січня 2020 року.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню із задоволенням скарги заявниці.  
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1    задовольнити
Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2020 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на  бездіяльність державного виконавця Молошної Л.І. задовольнити.
Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Молошної Л.І. по виконанню зведеного виконавчого провадження АСВП №56982658 протиправною.
Зобов`язати старшого державного виконавця організувати примусове входження з спеціалістами та працівниками поліції на виконання ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 11.12.2019 року по примусовому входженню до помешкання боржника ОСОБА_2 по зведеному виконавчому провадженню АСВП №56982658 за адресою АДРЕСА_1 .
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 3 червня 2020 року.

Головуючий:                                                     Судді: