ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6103/20 Справа № 212/1961/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П. 
сторони:
        позивач - ОСОБА_1 
відповідач- Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Гузєва Ігоря Григоровича на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року, ухваленого суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 04 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ: 
У березні 2020 року позивач  ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г. звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА»про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я. 
В обґрунтування позову зазначив, що з 02.03.1993 року по 31.03.2010 року він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача на різних посадах, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. 
Висновком МСЕК від 27.04.2011 року позивачу встановлено 35% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, з яких 25% по радикулопатії, 10% - по хронічному бронхіту, з 26.04.2011 року - безстроково.
Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач постійно відчуває стійкий виражений біль та обмеження рухів у шийному і поперекова - крижовому відділах хребта, іррадіацію болю від попереку в обидві нижні кінцівки, оніміння в пальцях правої стопи, від шиї іррадіацію болю в плечовий пояс, тягнучий біль у руках, підвищену чутливість до холоду, утруднену ходу, поганий сон, шум в голові, коливання артеріального тиску зі схильністю до підвищеного, переважно сухий кашель, задишку при навантаженні, загальну слабкість. Розмір моральної шкоди позивач оцінив в сумі 165 305 гривень, яку просив стягнути з відповідача.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я задоволені частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.
В задоволені решти позовних відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача Гузєв І.Г. , не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну судового рішення в частині повного задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 до заявлених у позові вимог сумі 165 305 гривень. 
Скаржник вважає, що стягнутий судом першої інстанції розмір грошових коштів є недостатнім для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди внаслідок отриманого на підприємстві відповідача професійного захворювання, отриманого позивачем у віці 50 років, який позбавлений можливості повною мірою реалізовувати свої звички та бажання, втілювати в життя свої наміри в професійній сфері, повинен докладати додаткових зусиль та витрачати час для організації свого життя, потребує постійного лікування, що суттєво ускладнює можливість позивача задовольнити буденні потреби.
Відзив на апеляційну скаргу представника позивача не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Гузєва І.Г. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював з 02.03.1993 року по 25.11.1998 року - на посаді підземного електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання дільниці №17 Рудника «Суха Балка», з 25.11.1998 року по 03.11.1999 року - на посаді підземного гірника дільниці №19 ВАТ « СУХА БАЛКА», з 03.11.1999 року по 31.03.2010 року на посаді підземного гірника ВАТ» Суха Балка». 
31 березня 2010 року звільнений за власним бажанням, по виходу на пенсію за віком на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджено копією трудової книги позивача (а.с. 53-60).
Висновком МСЕК від 27.04.2011 року позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності 35% з яких 25% по радикулопатії, 10% по хронічному бронхіту, з 26 квітня 2011 року - безстроково, без встановлення інвалідності( а.с.8-9).
Згідно Акту №19 Форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме робота позивача протягом 19 років 5 місяці в умовах підвищених рівнів важкої фізичної праці та 26 років 8 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію кристалічного від 10 до 70%: 5.8-20.9 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3 протягом 47-91%. Рівень фізичного перевантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 36-40 кг при нормі до 30 кг.; робоча поза вимушена з нахилом тулуба до 300/ понад 300: 39.8-72.8/6.8 за зміну при допустимій 25.0/-%: нахили корпусу- 148-199 разів при допустимому 51-100 разів на зміну; Мікрокліматичні умови: відносна вологість 85.0-98.0% при нормі 80-30% (а.с.11-12).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1  керувався статтями 153,173, 237-1 КЗпП України, й виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача Гузєва І.Г. щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. 
Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.
У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок настання нещасного випадку.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанцуії врахував тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотність змін його здоров`я, розмір втрати працездатності-35% безстроково, без встановлення інвалідності, відсутність наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, кашель, загальну слабкість, швидку втому, що вносить істотні вимушені зміни у життєві стосунки, період роботи у відповідача на протязі багатьох років в умовах впливу шкідливих факторів та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 65 000 грн., і колегія суддів повністю погоджується з визначеним судом розміром заподіяної моральної шкоди. 
Отже, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача.
Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_3 щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1  - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 10 червня 2020 року.
Головуючий:
Судді: