30.03.20
33/812/104/20

       
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року                                                                м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.
за участю секретаря Чоботаренко Т.І. 

       розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року, відносно

        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого оператором АЗС ТОВ "Експерт МК", мешканця АДРЕСА_1 ;
       
       якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, 

встановив:

       Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1  05.12.2019 року о 21:30 годині по вул. Леоніда Федорова в м. Первомайську Миколаївської області керував транспортним засобом «Audi A6» н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки, так і в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 130 ч.1 КУпАП.

Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
       Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.  

       Зазначає, що дійсно 05.12.2019 року о 21:30 годині по вул. Леоніда Федорова в м. Первомайську Миколаївської області керував транспортним засобом «Audi A6» н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками поліції. Працівниками патрульної поліції йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а від проходження медичного огляду у лікарні він відмовився лише тому, що працівники поліції не погодились разом з ним на їх автомобілі поїхати до медичного закладу. 

       Вказує, що письмові пояснення свідків не можна прийняти до уваги як належний доказ, оскільки вони не містять вільного викладення свідками відомостей щодо наведених обставин, а тому і протокол про адміністративне правопорушення складений на підставі пояснень цих свідків не можна вважати належним та допустим доказом. Інших доказів наявності його вини, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять. 

Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та прийнято необґрунтоване рішення. 
       
       Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного. 

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

       Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

       Як вбачається з диспозиції ст. 130 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

       Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропонованому йому пройти у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

       При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , суддею, у відповідності з ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності. 

       Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 116206 від 05.12.2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та відеозаписом обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду першої інстанції 05 грудня 2019 року о 21 год. 50 хв. по вул. Леоніда Федорова в м. Первомайську Миколаївської області керував транспортним засобом «Audi A6» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки, так і в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України,

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до яких, 05.12.2019 року вони були запрошені в якості свідків та в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки, також водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі. 

Вирішуючи питання щодо доводів апелянта про спрощений підхід до розгляду справи та необхідність допиту в суді свідків, слід зазначити, що у письмових поясненнях вказаних осіб фактично зафіксована лише відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не заперечує і сам апелянт, а тому є безпідставним його твердження про те, що відсутність їх допиту зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді. З цих же підстав є недоцільним їх допит і в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних інших фактів ніж відмова від проходження огляду наявні пояснення свідків не містять та не підтверджують.

       Доводи апеляційної скарги, про те що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння спростовуються його особистими поясненнями, наданими ним як в суді, першої інстанції так і в апеляційній скарзі, відповідно до яких він підтвердив факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

       Відповідно до п. 1.1. Загальних положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з відповідними змінами) (надалі- ПДР), ці правила відповідно до закону «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Виконання учасниками дорожнього руху приписів зазначених Правил дорожнього руху є запорукою безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту.

Одним із обов`язків водія механічного транспортного засобу, визначеного п. 2.5. ПДР, є обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

       Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну та обґрунтовану постанову.

       Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

       При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

       Тому підстав для скасування постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду                                                         Куценко О.В.