П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6382/19	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Запорожана Д.В.   
 -            Кравченко К.В.  
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичною особою – підприємцем   ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 до Державного комітету телебачення і радіомовлення України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

29 жовтня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Державного комітету телебачення і радіомовлення України, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення №18 від 13 вересня 2019 року.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вказувала, що видання «Новенький», (Кэрри Уэстон - Москва, Энас-Книга, 2019, НОМЕР_1 №978-5-91921-243-0) придбано безпосередньо позивачем при особистій поїздці в Російську Федерацію в одному екземплярі та ввезена на територію України, а тому реалізація цього видання підпадає під виключення, передбачене ч. 1 ст. 28-1 Закону України «Про видавничу справу» та не потребує отримання відповідного дозволу. Крім того, вилучена книга є дитячою літературою та відповідає Критеріям оцінки видавничої продукції, що дозволена до розповсюдження на території України, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву обґрунтовуючи, свою позицію тим, що видання «Новенький» ввезено фізичною особою та не могло бути розповсюджено суб`єктом господарювання фізичною особою підприємцем, таке розповсюдження не підпадає під виключення, передбачене ч. 1 ст. 28-1 Закону України «Про видавничу справу» та не може бути здійснено за відсутності відповідного дозволу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року у задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного комітету телебачення і радіомовлення України про визнання протиправним та скасування рішення №18 від 13 вересня 2019 року відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт зазначав, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.  
Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

З листа управління Служби безпеки України в Одеській області до Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 04.09.2019 року №65/5/5629 «Щодо розповсюдження забороненої друкованої продукції» вбачається, що у ході здійснення контр -розвідувальних заходів і захисту національної інформаційної сфери України, управлінням отримано інформацію щодо розповсюдження на території регіону забороненої друкованої продукції, у тому числі, без відповідного дозволу Державного комітету телебачення і радіомовлення України, зокрема, встановлено низку магазинів, якими можливо розповсюджується друкована продукція, що має походження або виготовлення та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України без відповідного дозволу. Здійсненими заходами зазначені матеріали виявлено у наступних магазинах: «Fairy Fox», «Большой БУК», «Христианская книга» та «Фантазери» (аркуш справи 25).
Головним спеціалістом відділу контролю за розповсюдженням видавничої продукції управління дозвільної процедури та контролю за розповсюдженням видавничої продукції 10 вересня 2019 року складений Протокол №19 про накладання адміністративно-господарського штрафу та розповсюдження на території України видавничої продукції, що має     походження     (виготовлена) та/або возиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого ст. 28 Закону України «Про видавничу справу», відповідно до якого в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24 Б ТЦ «Kadorr City Mall» здійснено реалізацію книги «Новенький», видавництва Энас-Книга, РФ-2019 год, ISBN №978-5-91921-243-0 (а.с.9-10). Зазначений протокол підписаний представником ФОП ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.
На підтвердження продажу зазначеної книги суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_1 відповідачем наданий чек № ФОП00010709 від 10.09.2019 року (а.с.24).
На підставі протоколу №19, першим заступником голови Держкомтелерадіо прийнято рішення №18 від 13.09.2019 року     відповідно до ст. 28-1 Закону України «Про видавничу справу» та до суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_1 застосовані адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в розмірі 41730 грн. (а.с.11-12).
Позивач стверджує, що ввіз книгу з Російської Федерації особисто в одному екземплярі, а тому не може нести відповідальність за її розповсюдження без дозволу, не погодився з правомірністю оскаржуваного рішення та звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що реалізація ввезеної з  території Російської Федерації літератури в книжковому магазині як суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується чеком не звільняє суб`єкта господарювання від отримання дозволу на розповсюдження такої літератури на території України.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією     та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог частин 1-3 статті 28-1 Закону України «Про видавничу справу» видавнича продукція, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, може бути ввезена на митну територію України та розповсюджена на її території за умови наявності відповідного дозволу, крім видавничої продукції, що ввозиться громадянами в ручній поклажі або супроводжуваному багажі загальною кількістю не більше 10 примірників.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, забезпечує реалізацію цього Закону шляхом видачі (відмови у видачі, переоформлення, видачі дубліката, анулювання) дозволу на ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, на митну територію України (далі - дозвіл).
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до законів України «Про адміністративні послуги», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно з частинами 22, 23 статті 28-1 Закону України «Про видавничу справу» розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу, передбаченого цією статтею, тягне за собою застосування до розповсюджувачів такої продукції адміністративно-господарських санкцій у формі накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі десяти мінімальних заробітних плат за кожен випадок такого розповсюдження, вчиненого вперше, та у розмірі п`ятдесяти мінімальних заробітних плат за кожен наступний випадок такого розповсюдження.
Рішення про накладення штрафу, передбаченого частиною двадцять першою цієї статті, приймає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, на підставі звернень правоохоронних органів, юридичних та фізичних осіб. Мотиви та обґрунтування щодо визначення розміру адміністративно-господарського штрафу мають міститися в рішенні про накладення штрафу.
Згідно з п.п. 2-4, 9 Порядку накладення Державним комітетом телебачення і радіомовлення України адміністративно-господарських штрафів, затвердженого Наказом Державного комітету телебачення і радіомовлення України 17.10.2017 № 384, адміністративно-господарські санкції у формі накладення адміністративно-господарського штрафу (далі - штраф) за порушення вимог статті 28-1 Закону застосовуються Держкомтелерадіо до розповсюджувачів видавничої продукції за вчинення порушень, передбачених частиною двадцять першою статті 28-1 Закону.
Рішення про накладення штрафу приймаються уповноваженими посадовими особами Держкомтелерадіо в межах, визначених статтею 28-1 Закону, на підставі звернень правоохоронних органів, юридичних та фізичних осіб. У таких зверненнях можуть міститься докази щодо розповсюдження видавничої продукції без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону.
Підставою для накладення штрафу є протокол про накладення адміністративно - господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону (даті - протокол про накладення адміністративно-господарського штрафу) (додаток 1), який складається за місцем вчинення порушення.
Уповноважена посадова особа Держкомтелерадіо передає матеріали справи посадовій особі Держкомтелерадіо, яка уповноважена приймати рішення про накладення штрафів за порушення вимог законодавства щодо розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону (далі - посадова особа), не пізніше 5 робочих днів з дня складання протоколу про накладення адміністративно-господарського штрафу та додатків до нього.
Так, в даному випадку, за наслідком проведеної перевірки господарської діяльності позивача посадовими особами Державного комітету телебачення та радіомовлення України встановлено факт реалізації позивачем видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого ст. 28-1 Закону України «Про видавничу справу».
При цьому, з аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається, що видавнича продукція, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, може бути ввезена на митну територію України та розповсюджена на її території за умови наявності відповідного дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не заперечується факт відсутності відповідного дозволу, а також походження виявленої продукції.
Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що встановлений факт розповсюдження друкованої продукції, без наявності відповідного дозволу, є підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу, розміром 10 мінімальних заробітних плат, відповідно до положень ст. 28-1 Закону України «Про видавничу справу».
Так, колегією суддів встановлено, що на адресу Державного комітету телебачення та радіомовлення України надійшов лист управління Служби Безпеки України в Одеській області, яким повідомлено, що в ході здійснення контррозвідувальних заходів із захисту національної інформаційної сфер України виявлено низку магазинів, якими можливо розповсюджується друкована продукція, що має походження або виготовлення та/або ввозиться з території держави - агресора, тимчасово окупованої території України без відповідного дозволу. Зокрема, зазначені матеріали були виявлені в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24 Б ТЦ «Kadorr City Mall».
На підтвердження вказаної обставини, а саме підтвердження факту реалізацію книги «Новенький», видавництва Энас-Книга, РФ-2019 год, ISBN №978-5-91921-243-0     в магазині «Большой ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24 Б ТЦ «Kadorr City Mall» ФОП ОСОБА_1 , без відповідного дозволу, відповідачем було надано копію чека                     № ФОП00010709 від 10.09.2019 року (а.с.24).
Колегія суддів не приймає посилань позивача на те, що вона ввезла книгу з Російської Федерації особисто в одному екземплярі, а тому не може нести відповідальність за її розповсюдження без дозволу, оскільки цей факт ніяким чином не спростовує обставини щодо реалізації суб`єктом господарювання - ФОП ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 БУК» книги «Новенький», видавництва Энас-Книга, РФ-2019 год, ISBN №978-5-91921-243-0. Щодо тверджень позивача, 
В свою чергу, надаючи правову оцінку посиланням позивача на те, що вона, як фізична особа придбала видання  «Новенький», (Кэрри Уэстон - Москва, Энас-Книга, 2019, НОМЕР_1 №978-5-91921-243-0) при особистій поїздці в Російську Федерацію в одному екземплярі та ввезла на територію України, а тому не має отримувати дозвіл на реалізацію цієї книги та підпадає під виключення, передбачене ст. 28-1 Закону України «Про видавничу справу», суд апеляційної інстанції зазначає, що розповсюджувачем літератури з території Російської Федерації, в даному випадку, є суб`єкт господарювання, який не здійснював ввезення цієї літератури. Можливість завозити громадянами книг, що мають походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України до 10 примірників та розповсюджувати через мережу магазинів як суб`єктами господарювання в будь-якій кількості призведе до уникання аналізу та оцінку видавничої продукції щодо віднесення її до такої, яка не дозволена до розповсюдження на території України, а також уникання від отримання дозволу на розповсюдження такої видавничої продукції, що суперечить положенням Закону України «Про видавничу справу».
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу фізичною особою – підприємцем   ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.  

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Запорожан Д.В.   Кравченко К.В.