ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/217/20 Справа № 703/3634/19 	  	Головуючий по першій інстанції Прилуцький В.О.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 р. м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника ОСОБА_1 - Сененко К.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року, якою
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №397521 від 26.08.2019,  ОСОБА_1 , 26.08.2019 о 09 год. 45 хв. по вул.Севастопольській, 51 в м.Сміла, керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. к НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду в ЧОНД для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5., 2.9.  ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.  
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.
Не погодившись із оскаржуваною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у даній справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.
Вважає оскаржуване судове рішення необґрунтованим та невмотивованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже, підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.
В апеляційній скарзі посилається на те, що фото- і кінозйомка, відеозапис, що підтверджували б факт керуванням ним автомобілем в стані наркотичного сп`яніння - відсутні.
Звертає увагу, що протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при ньому не складався, понятих, які б засвідчили факт його відмови не могло бути, так як поліцейськими йому не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, натомість суд розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.
Зазначає, що працівниками поліції не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, як того вимагає п.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376.
Також у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Вказує, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі. 
Одночасно апелянт звертає увагу суду на неправильну кваліфікацію правопорушення, що є підставою для закриття провадження, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови Смілянським міськрайонним судом Черкаської області не було враховано постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.09.2019, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 УКпАП, тобто, 30.09.2019, визнаючи його винним, місцевий суд в оскаржуваній постанові повинен був застосувати диспозицію ч.2 ст.130 КУпАП.
Зауважує, що розгляд справи районним судом відбувся без його присутності, так як жодних повісток про виклик до суду він не отримував, тож не міг знати про розгляд даної справи, в зв`язку з чим був позбавлений права на захист, а також можливості подати пояснення та докази невинуватості. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника  ОСОБА_1 - Сененко К.В. про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2019 ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, копію оскаржуваної постанови апелянту районним судом направлено, згідно його заяви, 23.03.2020, тоді як апеляційна скарга ним направлена поштою 25.03.2020, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Згідно ст.245 КУаАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію захисника ОСОБА_1 - Сененко К.В. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №397521 від 26.08.2019,  складеного поліцейським СРПП №2 Смілянського ВП Заболотнім В.Б. про те, що ОСОБА_1 , 26.08.2019 о 09 год. 45 хв. по вул.Севастопольській, 51 в м.Сміла, керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. к НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду в ЧОНД для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5., 2.9.  ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП;
- пояснень від 26.08.2019, отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких водій автомобіля ВАЗ 21011, д.н.з. к НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у встановленому порядку, відмовився від проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у ЧОНД. Факту вживання наркотичних речовин не заперечував;
- рапорту поліцейського СРПП №2 Смілянського ВП Заболотнього В.Б. про те, що під час несення служби, близько 9:45 год. в м.Сміла по вул.Севастопольській, 51, було зупинено автомобіль ВАЗ 21011 д.н.з. к НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і винесено постанову по ст.121-1. КУпАП. Під час спілкування з даним водієм, у нього були ознаки наркотичного сп`яніння, який пояснював, що напередодні за декілька днів вживав маріхуану, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти медичний огляд у ЧОНД для встановлення стану наркотичного сп`яніння, який в присутності двох свідків відмовився. 
Наведені обставини свідчать про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки є безпідставними, доводи апелянта про відсутність фото- і кінозйомки, відеозапису, що підтверджували б факт керуванням ним автомобілем в стані наркотичного.
Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Тобто, вказаною нормою закону передбачено право працівників поліції здійснювати застосування вказаних технічних приладів і технічних засобів, а не їх обов`язок.
Безпідставними є доводи апелянта про те, що протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при ньому не складався, понятих, які б засвідчили факт його відмови не могло бути, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №397521 від 26.08.2019, поясненнями від 26.08.2019, отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додані до протоколу, про що в ньому зазначено.
Будь-які пояснення чи зауваження ОСОБА_1 щодо змісту протоколу, в матеріалах справи відсутні.
Крім того, із самого протоколу вбачається, що в ньому стоять підписи ОСОБА_1 . 
Тобто, безпідставними є також доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, як того вимагає п.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376, оскільки спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №397521 від 26.08.2019.
Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови доводи апелянта про те, що в судовому засіданні не були допитані свідки, так як відповідально до вимог ст.272 КУпАП, виклик свідка є правом суду, а не його обов`язком, та якому необхідно встановити певні обставини, що підлягають установленню по даній справі, тоді як із пояснень, отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 26.08.2019 вбачається, що в них є всі необхідні обставини, які підлягали установленню місцевим судом по даній справі.
Доводи апелянта про те, що поліцейськими йому не пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому за корм порядку, спростовуються вищевказаними матеріалами справи, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, з чим також погоджується і апеляційний суд, а тому не можна вважати, що суд розглянув справу поверхнево і формально, про що зазначає у апеляційній скарзі ОСОБА_1 . 
Не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, та те, що у матеріалах справи відсутностє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки є безпідставними для скасування законного та обгрунтованого рішення суду першої інстанції. 
Крім того, вважаю дані доводи ОСОБА_1 безпідставними та які направлені порушником для уникнення його від адміністративної відповідальності. 
Неспроможними є доводи апелянта про те, що судом неправильно кваліфіковано правопорушення, що є підставою для закриття провадження, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови Смілянським міськрайонним судом Черкаської області не було враховано постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.09.2019, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 УКпАП, тобто, 30.09.2019, визнаючи його винним, місцевий суд в оскаржуваній постанові повинен був застосувати диспозицію ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тоді як у матеріалах справи відсутні будь-які дані про зазначений факт апелянтом, натомість у них наявна довідка Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області про те, що ОСОБА_1 протягом календарного року по ст.130 КУпАП не притягувався. 
В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що розгляд справи районним судом відбувся без його присутності, так як жодних повісток про виклик до суду він не отримував, тож не міг знати про розгляд даної справи, в зв`язку з чим був позбавлений права на захист, а також можливості подати пояснення та докази невинуватості. 
В свою чергу, матеріали справи свідчать протилежне, оскільки у матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається отримання ОСОБА_1 судової повістки на судове засідання призначене місцевим судом на 30.09.2019. 
Одночасно вважаю за необхідне зазначити, що положеннями ст.268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 цікався розглядом справи, по якій він притягується до адміністративної відповідальності, про розгляд якої йому достеменно відомо, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі в розгляді справи його захисника Сененко К.В., на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. 
Враховуючи наведене, місцевим судом було повно та об`єктивно досліджено наявні у справі докази та винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, то воно відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника і не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року, щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба