Ухвала
Іменем України
 
15 червня 2020 року
м. Київ
справа № 645/3963/16-ц
провадження № 61-8369ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року позов задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 092,19 дол. США.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року у цій справі за нововиявленими обставинами, яку надалі уточнила.
Заяву обґрунтовувала тим, що в кримінальному провадженні № 120118220060001369, відкритим слідчим СВ Основ`янського ВП ГУ НП в Харківській області 02 серпня 2018 року за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, проведено судову-почеркознавчу експертизу і складено висновок від 21 червня 2019 року, за яким підпис від її імені в інформаційному листку Умов кредитування за програмою «Житло в кредит» від 22 листопада 2007 року, розташований в ряду «Світлична  І .  І. 25 січня 2008 року - виконаний не нею, а іншою особою». Фотокопію цього висновку відповідач отримала 15 серпня 2019 року. Таким чином, про цей доказ їй стало відомо тільки 15 серпня 2019 року.
Вважала, що її введено в оману у сплаті відсотків за користування кредитом за ануїтентними платежами на суму у розмірі 82 659,20 дол. США, в той час як за класичною схемою мала сплатити тільки 62 216,17 дол. США. Фактично за неукладеним кредитним договором вона отримала від банку 56 554 дол. США, а повернула станом на 23 грудня 2016 року - 71 391,59 дол. США. Тобто суму кредиту вона повернула повністю і сплатила відсотки, пеню і штрафи на суму у розмірі 14 837,59 дол. США.
Ураховуючи наведене, просила суд переглянути заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року, скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що висновок експерта не є нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, а є новим доказом.
Постановою Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким скасувати заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки обставинам, на які посилається заявник, висновок експерта від 21 червня 2019 року є істотним для вирішення справи, він не був і не міг бути відомим заявнику під час розгляду справи районним судом, а тому суди помилково виходили з того, що зазначена обставина не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в аспекті перегляду судових рішень у цій справі є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:  1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Аналізуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами, суди правильно виходили з того, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими у розумінні положень пункту першого частини другої статті 423 ЦПК України, а є новим доказом з огляду на таке.
Суди встановили, що Інформаційний листок Умов кредитування за програмою «Житло в кредит» від 22 листопада 2007 року, на який посилалася ОСОБА_1 та щодо якого проводилася почеркознавча експертиза в кримінальному провадженні, не долучався, не входив до предмету доказування у справі та не міг вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Вказаний Інформаційний листок містився в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів, визнання договору неукладеним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за результатами якого рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Таким чином, висновок експерта за своїм змістом є новим доказом у справі № 645/2163/18-ц, яким встановлено нові обставини, що за певних умов може бути підставою для пред`явлення заявником нового позову.
Крім того, обставини, які наведені у висновку експерта, заявнику могли бути відомі на час розгляду справи за належного користування нею своїми процесуальними правами.
Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).
З огляду на наведені вище правові норми та фактичні обставини справи суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявницею обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).
Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судоми норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленими судовими рішеннями, законність та обґрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.
Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права щодо забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 травня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Яремко  	
 	А. С. Олійник  	
 	С. О. Погрібний