Постанова
Іменем України
 
28 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/221/17
провадження № 61-43766св18
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В.М., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області,
відповідач -   ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа -  комунальне підприємство «Готельно-гуртожитковий комплекс», 
третя особа  - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів Суханової Є. М., Мережко М. В., Лівінського С. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2017 року Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» (далі - КП «Готельно-гуртожитковий комплекс»), Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, про зобов`язання знести самочинне будівництво.
Позовна заява мотивована тим, що на балансі КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» перебуває гуртожиток на АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади м. Вишневе. 
Відповідачами у справі були приватизовані кімнати: ОСОБА_2 - кімната № 84 , ОСОБА_1 - кімнати № № 86 , 88.
Позивач зазначав, що відповідачі самовільно, без отримання відповідної дозвільної документації та документів на право використання земельної ділянки, здійснили будівництво прибудови до зовнішньої сторони гуртожитку розміром 3,27м х 10,24м, загальною площею 33,48 кв. м. При перевірці будь-яких довільних документів відповідачами не подано. 
Комунальним підприємством «Управління міським господарством» (далі - КП УМГ)було складено припис про демонтаж відповідачами даної прибудови у термін до 10 липня 2016 року. Але відповідачі цю прибудову не демонтували. Також рішенням виконавчого комітету ради було відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у наданні дозволу на добудову до житлових кімнат у гуртожитку, оскільки земельна ділянка для будівництва не надавалась. У досудовому порядку відновити порушені права є неможливим.
Посилаючись на вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 317, 319, 376, 386, 391 ЦК України, статтю 212 ЗК України позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинне будівництво, а саме: прибудову до зовнішньої сторони гуртожитку, розміром 3,27м х 10,24м (загальною площею 33,48 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідачів..
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того чи є це порушення істотним будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), що неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до іншого проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами. Доказів того, що відповідачі відмовляються провести відповідні перебудови, як це передбачено частиною сьомою статті 376 ЦК України позивачем до суду надано не було. Представник позивача не надав суду доказів того, що ця будова істотно порушує права третіх осіб.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.
Позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за власний рахунок знести будівництво, а саме: прибудову до зовнішньої сторони гуртожитку, розміром 3,27 м х 10,24 м (загальною площею 33,48 кв. м), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідачі здійснили будівництво прибудови до зовнішньої сторони гуртожитку, а рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради відповідачам було відмовлено у добудові до житлових кімнат у гуртожитку, оскільки це суперечить статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому що земельна ділянка для будівництва не надавалася. Посилання суду першої інстанції на частину сьому статті 376 ЦК України є неправомірним, оскільки має місце не відхилення від проекту особи (-іб) які здійснюють або здійснили самочинне будівництво нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, а має місце самочинна добудова на земельній ділянці без відповідного дозволу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
ОСОБА_2 у касаційній скарзі просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надав доказів того, що це будівництво проведено з істотними порушеннями будівельних норм і правил або з відхиленням від проекту; відсутні докази неможливості перебудови та відомості про те, що відповідачі відмовляються від такої перебудови; прибудова не порушує права третіх осіб та побудована зі згоди співвласників будинку; Вишнева міська рада не є титульним володільцем земельної ділянки, на якій розміщений спірний об`єкт будівництва, а тому не може заявляти негаторний позов на підставі частини четвертої статті 376 ЦК України. 
Спір у цій справі є публічно-правовим та повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд розглядати справу у судовому засіданні за її участю.
Оскільки згідно з частиною першою статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відсутні підстави для розгляду справи у судовому засіданні за участю учасників справи.
У листопаді 2018 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 29 червня 2016 року ОСОБА_2 отримала лист-вимогу КП УМГ про надання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, на якій розташовано споруду у строк до 04 липня 2016 року.
06 липня 2016 року Спеціальним відділом по контролю за благоустроєм та незаконним будівництвом Комунального підприємства «Управління комунальним господарством» Вишневої міської ради був винесений припис № 02/07/2016Б, відповідно до якого начальником відділу було встановлено добудову до будівлі гуртожитка без належно оформлених дозвільних документів за адресою  АДРЕСА_1 та запропоновано усунути вказане порушення шляхом демонтажу добудови до будівлі гуртожитка у термін до 10 липня 2016 року (а. с. 8).
25 липня 2016 року рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у добудові до житлових кімнат гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , так як це суперечить статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки земельна ділянка для будівництва не надавалась (а. с. 9).
25 жовтня 2016 року КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» склали акт обстеження об`єкту самовільного будівництва, яким встановили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здійснили самовільне будівництво прибудови до зовнішньої стіни будівлі в межах площі до прилеглої до житлових приміщень з порушенням вимог законодавства, а саме будівництво здійснювалось без дозвільної документації (а. с. 10).
Відповідно до акта перевірки використання земельної ділянки виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 жовтня 2016 року № 25 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили будівництво прибудови без відповідної дозвільної документації та документів на право користування земельною ділянкою (а. с. 11).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачі здійснили будівництво прибудови до зовнішньої сторони гуртожитку, а рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради відповідачам було відмовлено у добудові до житлових кімнат у гуртожитку, оскільки це суперечить статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому що земельна ділянка для будівництва не надавалася. Посилання суду першої інстанції на частину сьому статті 376 ЦК України є неправомірним, оскільки має місце не відхилення від проекту особи (-іб) які здійснюють або здійснили самочинне будівництво нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, а має місце самочинна добудова на земельній ділянці без відповідного дозволу.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду  апеляційної інстанції з  огляду на наступне.
 
Стосовно юрисцикції спору колегія суддів зазначає наступне.
 
Доводи касаційної скарги про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства спростовується висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права, висловленим у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 520/9253/17, провадження № 14-312цс19.
Позов про знесення самочинного будівництва позивач аргументував не реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, а необхідністю захисту права комунальної власності на земельну ділянку, що підтверджує приватноправовий характер спірних правовідносин.
Здійснення означеного державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що підтверджує владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин. 
Натомість міська рада в межах наданих їй законами повноважень відповідного контролю не здійснювала, рішень, обов`язкових для виконання відповідачкою, не приймала, приписів про усунення порушень не видавала, а спір, який є предметом цього судового розгляду, пов`язаний із вирішенням питання щодо речового права (близькі за змістом висновки щодо юрисдикції суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 639/6261/13-ц, від 07 серпня 2019 року у справі № 523/11508/18).
З огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин  Верховний Суд вважає, що цей спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
Щодо суті спору, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з статтею 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.
Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності», планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законом порядку.
Згідно з частинами чотири, п`ять статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Відповідно до статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», однією із умов для отримання дозволу на виконання будівельних робіт є надання копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.
Встановивши, що відповідачі здійснили будівництво прибудови до зовнішньої сторони гуртожитку, який знаходиться на балансі КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» розміром 3,27м х 10,24м (загальною площею 33,48 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом використання земельної ділянки, а рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 25 липня 2016 року № 43/65 відповідачам було відмовлено у добудові до житлових кімнат у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , так як це суперечить статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому що земельна ділянка для будівництва не надавалася, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи касаційної скарги про те, що позивач не надав доказів того, що це будівництво проведено з істотними порушеннями будівельних норм і правил або з відхиленням від проекту; відсутні докази неможливості перебудови та відомості про те, що відповідачі відмовляються від такої перебудови; прибудова не порушує права третіх осіб та побудована зі згоди співвласників будинку; Вишнева міська рада не є титульним володільцем земельної ділянки, на якій розміщений спірний об`єкт будівництва, а тому не може заявляти негаторний позов на підставі частини четвертої статті 376 ЦК України, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України. 
При вирішенні справи суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Наведені в касаційній скарзі доводи  не спростовують висновків суду  апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої та  апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2018 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                    А. А. Калараш
 
                                                                             В. М.  Сімоненко 
 
                                                                                               С. П. Штелик