УХВАЛА
27 березня 2020 року 
Київ
справа №1.380.2019.006280
адміністративне провадження №К/9901/6851/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Саприкіної І.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2019 року 
у справі № 1.380.2019.006280
за позовом ОСОБА_1 
до Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій,
УСТАНОВИВ:
27 листопада 2019 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Східницької селищної ради м. Борислава Львівської області, у якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання відповіді про результати розгляду клопотання від 18 жовтня 2019 року про надання позивачу, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та зобов`язати надати відповідь про результати розгляду клопотання від 18 жовтня 2019 року.
18 грудня 2019 року представником позивача - адвокатом Маліченко Д.В. подано заяву, в якій просив закрити провадження у справі з підстав передбачених                        ст. 140 КАС України та просив присудити всі понесені позивачем у справі витрати із відповідача.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2019 року, заяву представника позивача задоволено частково, провадження у справі закрито. В іншій частині заяви відмовлено.
10 березня 2020 року позивачем направлено на електрону адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від                   23 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2019 року у справі № 1.380.2019.006280.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Частково задовольняючи заяву про закриття провадження у справі, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.
Частиною 1 ст. 140 КАС України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Аналізуючи положення ст. 140 КАС України, колегія суддів вказує на те, що підстави для відшкодування судових витрат при відмові від позову пов`язуються з фактом його задоволення після звернення із позовною заявою до суду.
Відповідно до оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій та матеріалів касаційної скарги до заяви про закриття провадження представник позивача не долучив жодного доказу про те, що відповідач дійсно задовольнив вимоги позивача після подання позовної заяви.
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позивачем не доведено факт задоволення відповідачем вимог ОСОБА_1 після подання позову, відтак не можливо застосувати норму ст. 140 КАС України, тому у задоволенні заяви в частині присудження усіх понесених позивачем витрат у даній справі із відповідача слід відмовити.
Отже, згідно із вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 333 КАС України заначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому             ч.ч. 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Положенням п. 2 ч. 2 зазначеної статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті  касаційного провадження.
Керуючись п. 5 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на  ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі №1.380.2019.001804 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                  І.В. Желєзний
Судді                                                                                                                       Я.О. Берназюк     
                                                                                                                                          І.В. Саприкіна