ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«01» червня 2020 року
м. Харків
справа № 644/525/17-ц
провадження № 22ц/818/2193/20
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О. М., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Колосовської А.Р.,
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», представниця відповідача – Акусова О.М. 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року в складі судді Саркісян О.А.
в с т а н о в и в:
У січні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 19 травня 2016 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» укладено договір добровільного страхування майна - житлового будинку, який розташовано по АДРЕСА_1 .

Вказав, що 13 червня 2016 року сталася страхова подія, а саме під впливом води просів ґрунт та пошкодив будівлю, а саме, підлогу.

Зазначив, що загальна сума збитку згідно з комерційною пропозицією на відновлювальний ремонт помешкання від компанії «Холлі Індастріал» складає 296 400,00 грн.

Вказав, що наступного дня після події звернувся до відповідача з письмовою заявою про настання страхової події та просив виплатити йому страхове відшкодування. Після цього на місце події виїжджав представник страховика, робив записи, фотографії та заміри.

Проте, 08 серпня 2016 року страховою компанією надано йому відповідь про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування з посиланням на проведене експертне дослідження, яким встановлено, що технічною причиною пошкодження (просідання ґрунту) стали наступні чинники у сукупності: деформація під впливом зовнішнього навантаження, перезволоження ґрунту. Роботи по влаштуванню елементів житлового будинку не відповідають нормам ДБН та іншим нормативним актам. Початок перезволоження ґрунту ймовірно розпочався до листопада 2015 року та посилився в 2016 році під час користування системою поливу. 

Зазначив, що страховик письмово не повідомив його у встановлений договором строк про продовження терміну прийняття рішення, оскільки він повідомив про страховий випадок 14 червня 2016 року, а відповідь надано лише 08 серпня 2016 року.

Вказав, що під час укладення договору страхування проведено огляд об`єкту страхування, сфотографовано та складено звіт про його стан та вартість, згідно якого не зафіксовано жодних пошкоджень, тому висновок спеціаліста про те, що будинок ймовірно було пошкоджено раніше, є безпідставним.

Зазначив, що не вчиняв будь-яких порушень правил та норм безпеки, йому не було відомо про жодні недоліки будинку, який не перебував на реконструкції, тому відмова страховика у виплаті є безпідставною.

Вказав, що страховик самостійно не розрахував суму збитку та страхового відшкодування, хоча отримав надіслану ним комерційну пропозицію. З урахуванням того, що збитки згідно комерційної пропозиції становлять 296 400,00 грн, а франшиза згідно договору – 5000,00 грн, йому підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 291 400,00 грн.

Зазначив, що відповідач не виконав свої зобов`язання страховика, не сплатив йому страхового відшкодування, не надав йому страхові послуги, чим порушив його права як споживача страхових послуг.

Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на його користь страхове відшкодування в сумі 291 400,00 грн та судовий збір на користь держави.

Справа розглядалась судами неодноразово.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 – відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 червня 2017 року – залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково; рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року – скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що висновок експертного будівельно – технічного дослідження № 05.07.16 від 26 липня 2016 року лише містить ймовірну точку зору спеціаліста щодо процесу настання страхового випадку та питання щодо того, чи є причиною просідання ґрунту дія підземних вод чи тектонічні процеси, не досліджувалось; що ним не порушувались будь-які норми безпеки чи будівельні норми, він не вчиняв будь-якого злочину, а страховий випадок стався під час строку дії договору страхування; що факт просідання ґрунту відповідачем не заперечується та передбачений договором як страховий ризик; що надані ним докази щодо розміру завданого збитку відповідачем не спростовано.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачем не доведено, що пошкодження підлоги у його будинку сталося саме внаслідок стихійного лиха у вигляді просідання ґрунту, обумовленого дією підземних вод або тектонічними процесами, що є страховим випадком. 

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою:  АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16 листопада 2015 року (а. с. 46-51, 52-53 том 1).

19 травня 2016 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» укладено договір добровільного страхування «ДІМ і все, що в НІМ» № 021134/2102/0000007, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та понесенням додаткових витрат при настанні страхового випадку (а. с. 4-7, том 1).

Згідно пункту 6 договору страхування страхова сума щодо основних конструкцій житлового будинку становить 1 500 000,00 грн, франшиза – 10 000,00 грн; щодо внутрішнього спорядження будинку – 865 240,00 грн, франшиза – 5000,00 грн; щодо рухомого домашнього майна – 279 000,00 грн, франшиза – 5000,00 грн; разом по майну – 2 644 240,00 грн.

Пунктом 2.1.3 Умов договору передбачено, що до внутрішнього спорядження будинку відноситься, зокрема, покриття підлоги, включаючи теплу підлогу, улаштування цементної стяжки. 

Відповідно до пункту 12.1 договору в частині страхування майна страховим випадком є факт понесення збитків внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна в результаті наступних подій (страхових ризиків) в рамках наведених програм страхування. ОСОБА_1 при страхуванні обрано програму «Комфорт» (пункт 12.1.2 договору), що передбачає ряд ризиків: зокрема, катастрофи: землетрус, повінь, паводок, водопілля, селевий потік, обвал, зсув, просідання ґрунту, падіння на застраховане майно метеоритів.

За змістом пункту 4.1. Умов договору в частині страхування майна страховим випадком є факт понесення збитків внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна внаслідок подій (страхових ризиків) в рамках обраної програми страхування та в межах сублімітів, що визначена договором.

Згідно пункту 4.1.2.6 Умов договору просідання ґрунту - низхідне переміщення ґрунтових мас, що призводить до їх ущільнення, обумовлене дією підземних вод або тектонічними процесами.

За змістом пункту 7.1.5 Умов договору страховиком в будь-якому випадку не відшкодовуються будь-які збитки страхувальника (в тому числі, внаслідок настання відповідальності перед третіми особами), що настали внаслідок дефектів або недоліків, що існували до початку строку дії договору, і про які повинно було бути відомо страхувальнику або його представникам незалежно від того, чи знав про ці дефекти і недоліки страховик.

Згідно пункту 7.1.7 Умов договору також не відшкодовуються збитки при настанні випадку, якщо безпосередньою причиною його стало порушення страхувальником встановлених законом чи іншими нормативними актами, в тому числі, відомчими та/або внутрішніми нормативними документами правил і норм безпеки чи інших аналогічних норм, в тому числі, техніки безпеки.

Відповідно до пункту 7.1.8 Умов договору страховиком в будь-якому випадку не відшкодовуються будь-які збитки страхувальника (в тому числі, внаслідок настання відповідальності перед третіми особами), що настали внаслідок: події, що сталась до початку або після закінчення строку дії договору і/або поза місцем його дії.

У пункті 7.2.7 Умов договору зазначено, що страховиком не відшкодовуються збитки страхувальника, завдані на етапі зведення або реконструкції будівель, споруд, якщо між збитками і такими роботами існує причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно пункту 9.3.2 Умов договору страховик має право самостійно з`ясовувати причини та обставини настання випадку, проводити оцінку пошкодженого майна і визначати розмір збитків; за необхідністю направляти запити в компетентні органи про надання інформації, що підтверджує факт та причини випадку.

Пунктом 11.1.5 Умов договору передбачено, що у разі часткового знищення основних конструкцій житлового будинку відшкодовується сума витрат, необхідних для їх відновлення або ремонту і приведення до такого стану, в якому вони були прийняті на страхування, але не більш вартості заміщення/відтворення.

Із звіту про оцінку майна № 31-05-16 від 13 травня 2016 року, виготовленого фізичною особою – підприємцем ОСОБА_3 вбачається, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , ринковою вартістю 2 365 240,00 грн, побудований у 2015 році. Пошкоджень і деформацій житловий будинок не має; є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту. Технічний стан добрий, виконано капітальний ремонт з використанням сучасних будівельних матеріалів (а. с. 17-19, том 1).

09 червня 2016 року ОСОБА_1 виявив тріщину у підлозі свого будинку, в результаті чого потріскались декілька плиток по центру основної кімнати на рівні несучої стіни. Меблі на кухні просіли та деформувались, камін зсунувся, про що 10 червня 2016 року він заявив до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (а. с. 65-65, том 1).

13 червня 2016 року проведено огляд будинку представником страхової компанії та виявлено просідання підлоги (а. с. 122-123, том 1).

14 червня 2016 року ОСОБА_1 подано заяву про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, а саме пошкодженням підлоги у кухні внаслідок просідання ґрунту (а. с. 44, том 1).
Із актів огляду від 24 червня 2016 року, 01 липня 2016 року, 04 липня 2016 року, складених представником страховика та страхувальником вбачається, що виявлено пошкодження, а саме просідання підлоги (а. с. 67-72, том 1).

Як вбачається з акту комісії Циркунівської сільської ради від 24 червня 2016 року у будинку дійсно є просідання підлоги з тріщиною в ній, а також пошкодження каміну та кухонних меблів (а. с. 74, том 1).

04 липня 2016 року ОСОБА_1 надано пояснення Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка», з яких вбачається, що до будинку він вселився у листопаді 2015 року. З цього часу жодних робіт з монтажу труб та бетонування підлоги та інших робіт у будинку не проводилось (а. с. 45, том 1).

Із листа Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» від 08 серпня 2016 року № 5192 вбачається, що правові підстави для виплати страхового відшкодування за поданою ОСОБА_1 заявою відсутні, так як подія, яка сталася з його будинком, не є страховим випадком (а. с. 9-11).

Висновком експертного будівельно-технічного дослідження судового експерта Лиценка М.В. № 05.07.16 від 26 липня 2016 року встановлено, що технічною причиною пошкодження (просідання підлоги) житлового будинку стали наступні чинники в сукупності: деформація під впливом зовнішнього навантаження, до якого належить вага основи під покриття (цементно-піщаної з додаванням кульок пінополістиролу (пінопласту), цементно-піщаної стяжки), оброблення (облицювальної плитки), ймовірно перегородки та камін, а також тимчасові навантаження: меблі, люди, тощо; та перезволоження ґрунту, що слугує основою під підлогу, внаслідок витоку з трубопроводу системи поливу. Причиною витоку води є неякісне з`єднання, а саме труба трубопроводу поливу була не до кінця вставлена в фітинг, а сам фітинг не закручений, відсутні сліди від ущільнюючого кільця. Процес (пошкодження будинку) деформації під впливом зовнішнього навантаження (самоущільнення) ґрунту та початок перезволоження ґрунту ймовірно розпочався до листопада 2015 року та посилився у 2016 році під час користування системою поливу. Наявні ознаки пошкодження будинку можна охарактеризувати як руйнування в`язке, яке, як правило, проходить повільно/поступово, та супроводжується пластичною деформацією. Роботи по влаштуванню елементів житлового будинку не відповідають вимогам державних будівельних норм України та інших нормативних актів у галузі будівництва (а. с. 82-142, том 1).

06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» зі скаргою, у якій просив негайно сплатити йому страхове відшкодування та пеню за затримку платежу, на яку 28 листопада 2016 року страховиком надано відповідь, що ним не надано жодних підтверджуючих документів щодо процесів просідання ґрунтів на ділянці домоволодіння (довідка з МНС України, інших компетентних органів тощо), та у ході розслідування страхової події не встановлено, що підлогу будинку пошкоджено саме внаслідок стихійного лиха у вигляді просідання ґрунту. Як наслідок, заявлений випадок, що стався із застрахованим майном, не підпадає під жоден з ризиків, передбачених умовами договору страхування, тобто страховий випадок не відбувся. Крім того, процес пошкодження будинку розпочався задовго до початку дії договору, а збитки настали саме внаслідок такого процесу. 

Із звіту від 01 серпня 2019 року про визначення вартості збитків, заподіяних ОСОБА_1 внаслідок пошкодження житлового будинку вбачається, що вартість збитків з округленням становить 296 400,00 грн без ПДВ (а. с. 106-118, том 2). 

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частинами першою та третьою статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частинами 1-2, 4 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.
Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до частини першої статті 25  Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною першою статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 1 частини другої  статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до  статті 990  ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Частинами першою-третьою статті 991  ЦК України та частиною першою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Частинами другою та третьою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 року у справі №6-101цс11 зроблено висновок, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius ІНФОРМАЦІЯ_1 - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи будинок ОСОБА_1 пошкоджено внаслідок просідання ґрунту через вплив зовнішнього навантаження та перезволоження, спричинене витоком води з трубопроводу системи поливу.
Пунктом 12.1.2. договору страхування від 19 травня 2016 року в розділі «страхові випадки, програми страхування» передбачено, що страховим випадком є, зокрема, пошкодження застрахованого майна внаслідок просідання ґрунту – низхідне переміщення грунтових мас, що призводить до їх ущільнення, обумовлене дією підземних вод або тектонічними процесами, яке відбулося внаслідок катастрофи.

Проте, доказів (зокрема, довідки з Гідрометцентру України, МНС України або інших компетентних органів) того, що процес просідання грунту на ділянці домоволодіння відбувся внаслідок катастрофи, матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції їх не надано. Акт комісії сільської ради, на який посилається позивач, не є належним доказом того, що процес просідання грунту на ділянці домоволодіння відбувся внаслідок катастрофи. 

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 також доказів щодо цього не надав. Про наявність трубопроводу системи поливу та його неякісного технічного оснащення, що стало причиною просідання грунту, йому не було відомо.

Доводи ОСОБА_1 та його представника в суді апеляційної інстанції щодо того, що суд першої інстанції не врахував висновку Верховного Суду щодо наявності страхового випадку, яким скасовано попередні судові рішення є безпідставними, оскільки після скасування судових рішень справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на те, що висновок суду першої інстанції базується на припущеннях спростовуються матеріалами справи, зокрема, висновком експертного будівельно – технічного дослідження, згідно якого технічною причиною пошкодження (просідання підлоги) житлового будинку стали наступні чинники в сукупності: деформація під впливом зовнішнього навантаження, до якого належить вага основи під покриття (цементно-піщаної з додаванням кульок пінополістиролу (пінопласту), цементно-піщаної стяжки), оброблення (облицювальної плитки), ймовірно перегородки та камін, а також тимчасові навантаження: меблі, люди, тощо; та перезволоження ґрунту, що слугує основою під підлогу, внаслідок витоку з трубопроводу системи поливу. Причиною витоку води є неякісне з`єднання, а саме труба трубопроводу поливу була не до кінця вставлена в фітинг, а сам фітинг не закручений, відсутні сліди від ущільнюючого кільця. Клопотань щодо призначення судової експертизи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Твердження ОСОБА_1 та його представника щодо того, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не надав належну оцінку звіту, який складався страховиком під час укладання договору добровільного страхування майна судова колегія не бере до уваги, оскільки основана мета цього звіту – визначення оціночної вартості об`єкту, а не будівельно – технічне дослідження домоволодіння, тому він не може слугувати належним доказом на підтвердження страхового випадку.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, урахував конкретні обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права та ґрунтується на засадах верховенства права, тому підстав для його зміни або скасування немає.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а  ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 1. ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 05 червня 2020 року.