ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/220/20 Справа № 711/297/20 	  	Головуючий по першій інстанції Угорчук В.В.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 р. м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 лютого 2020 року, якою
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , працюючого адвокатом,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №319712 від 11.01.2020, ОСОБА_1 11.01.2020 о 20 год. 30 хв.  в м.Черкаси по бульвару Шевченка, 396,  керував автомобілем «Мазда2» д.н.3.  НОМЕР_1   в стані алкогольного сп`яніння. Оглян на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, у лікаря нарколога в КЗ «ЧОНД», висновок № 33, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.  
Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 лютого 2020 року, скасувати оскаржувану постанову і ухвалити нове рішення, яким провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано норми ст.277-2 КУпАП та відповідно суд дійшов до невірного висновку про те, що підписавши протокол про адміністративне правопорушення він був належним чином повідомлений про розгляд справи призначений на 17.01.2020.
Зазначає, що суд першої інстанції взагалі не дав правової оцінки його клопотанню про направлення справи для розгляду до Катеринопільського районного суду Черкаської області та одночасно не вважавши його клопотання про відкладення розгляду справи передчасно та не дослідивши всі обставини справи і не надавши йому можливість скористатися правом на доступ до суду та належний, всебічний розгляд справи, шляхом подання відповідних пояснень та доказів, виніс оскаржувану постанову, чим грубо порушив положення Конвенції та норми ст.268 КУпАП. 
Звертає увагу, що згідно примірника Висновку, який знаходиться у нього, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , тоді як згідно висновку, що знаходиться в матеріалах справи – ОСОБА_1 , що суперечить вимогам п.20 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, Висновок складений з порушенням вимог вказаної Інструкції є недійсним та відповідно недопустимим доказом підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови однобічно, неповно та не об`єктивно дослідив всі обставини справи, що відповідно не дає підстав для визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і адміністративного стягнення. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2020 ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, копію оскаржуваної постанови в районному суді отримав 27.03.2020, тоді як апеляційну скаргу подав 03.04.2020, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №319712 від 11.01.2020, складеного поліцейським взводу №1 роти №3 БУПП в Черкаській області Лук`яненко Р.О., про те, що ОСОБА_1 11.01.2020 о 20 год. 30 хв.  в м.Черкаси по бульвару Шевченка, 396,  керував автомобілем «Мазда2» д.н.3.  НОМЕР_1   в стані алкогольного сп`яніння. Оглян на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, у лікаря нарколога в КЗ «ЧОНД», висновок № 33, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;  
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 33 від 11.01.2020 КНП «ЧОНД», згідно якого ОСОБА_1 встановлено діагноз – алкогольне сп`яніння;
- рапорту поліцейським взводу №1 роти №3 БУПП в Черкаській області Лук`яненко Р.О., про те, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, погодившись пройти огляд у лікаря нарколога в КНП «ЧОНД», висновок № 33, в зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що згідно примірника висновку, який знаходиться у нього, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , тоді як згідно висновку, що знаходиться в матеріалах справи – ОСОБА_1 , що суперечить вимогам п.20 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто, висновок складений з порушенням вимог вказаної Інструкції є недійсним та відповідно недопустимим доказом підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вважаю зазначені доводи безпідставними, оскільки вони не спростовують законне, обґрунтоване рішення місцевого суду.
Не підлягають до задоволення та скасування оскаржуваної постанови доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції взагалі не дав правової оцінки його клопотанню про направлення справи для розгляду до Катеринопільського районного суду Черкаської області та одночасно не вважавши його клопотання про відкладення розгляду справи передчасно та не дослідивши всі обставини справи і не надавши йому можливість скористатися правом на доступ до суду та належний, всебічний розгляд справи, шляхом подання відповідних пояснень та доказів, виніс оскаржувану постанову, чим грубо порушив положення Конвенції та норми ст.268 КУпАП. 
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 достовірно знаючи про розгляд справи місцевим судом відносно нього, в судові засідання неодноразово не з`являвся. 
В свою чергу, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.268 КУпАП, згідно якої по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою та враховуючи, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, вірно її розглянув, 07.02.2020, у відсутність ОСОБА_1 , який також не звертався із заявою про відкладення розгляду справи на вказану дату та час.
Що ж стосується його клопотання щодо направлення справи до Катеринопільського районного суду Черкаської області, то Придніпровським районним судом м.Черкаси йому надана належна оцінка, про що зазначено в оскаржуваній постанові. 
Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі його в розгляді справи, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
Також  під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис із нагрудного портативноговідеореєстратора поліцейського, який підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне порушення.
Інших доводів, які б спростовували законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення місцевого суду апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить. 
Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, то воно відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на наведене, постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба